Справа № 466/9592/24                                 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П. С. 
Провадження № 33/811/59/25                  Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Лемехи Романа Ігоровича на постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 10 грудня 2024 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою судді  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.
Згідно постанови судді, ОСОБА_1 17 вересня 2024 року о 00:15 год. у м.Львові на вул.Замарстинівській, 41 керував транспортним засобом марки «Peugeot 406» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, зіниці які не реагують на світло, підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
       В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 - адвокат Лемеха Р.І. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнятою з порушенням норм чинного законодавства, без дослідження фактичних обставин справи, та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зазначає, що працівники поліції не надали жодного доказу порушення водієм таких положень ПДР України, які б давали право здійснити законну зупинку транспортного засобу та запропонувати ОСОБА_1 пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. 
Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, мотивуючи тим, що копію такої не отримували; скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
       Правопорушник ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Лемеха Р.І., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі у справі не з`явилися, про причини неявки не повідомили, і клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за їх відсутності, так як згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
 
        Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
       Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, на підставі досліджених доказів, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння відмовився.
       Висновок судді зроблений внаслідок всебічного, повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи та підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №130915 від 17 вересня 2024 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; відеозаписом події; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 17 вересня 2024 року, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд. 
       Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
       Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №130915 від 17 вересня 2024 року, складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
               Як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені, проте, від підпису та пояснень останній відмовився, про що було зроблено відповідні відмітки в протоколі. 
        Крім того, апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги в частині недоведення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі вищепереліченими доказами, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, а невизнання ним своєї вини у скоєному, суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.
       Щодо тверджень апелянта на те, що працівники поліції незаконно зупинили ОСОБА_1 , то такі можуть бути предметом іншого розгляду у визначеному законом порядку, та на правильність процедури встановлення факту наркотичного сп`яніння правопорушника не впливають.
       Таким чином, твердження апелянта про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
        При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає. 
        Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,- 

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику правопорушника ОСОБА_1 - адвокату Лемесі Р.І. строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Львова від 10 грудня 2024 року. 
       Апеляційну скаргу захисника правопорушника  ОСОБА_1  - адвоката Лемехи Р.І. - залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 10 грудня 2024 року,   якою ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.        

Суддя                  Галапац І