Справа № 127/203/17-ц
Провадження № 22-ц/801/46/2025
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року	Справа № 127/203/17-ц	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,
з участю секретаря судового засідання Куленко О. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності за апеляційною скаргою представниці ОСОБА_2 – адвокатки Чернілевської Р. В. на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Ан О. В. від 03 квітня 2017 року,

встановив:

       У січні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі – ТОВ «Кей-Колект») звернулося до суду з цим позовом, за яким, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11225278000 від 27 вересня 2007 року, що складає 3 072 382 грн 98 к., звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56,4 кв. м, яка належить ОСОБА_1 , шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи, за ціною, що становить 410 256 грн 00 к., визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки.
       На обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 27 вересня 2007 року, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11225278000, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 105000,00 доларів США, а позичальниця зобов`язалася в порядку та на умовах визначених кредитним договором повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. 
       В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 03 грудня 2007 року укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири з розстрочкою платежу.
       Відповідно до договору факторингу № 2 та договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 13 лютого 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей Колект» право вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями за кредитним договором № 11225278000 від 27 вересня 2007 року.
        ОСОБА_1 не виконувала належним чином умови кредитного договору, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість, яка станом на 13 грудня 2016 року становила 117395,89 доларів США, що еквівалентно 3 072 382 грн 98 к., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту – 96 102,39 доларів США; заборгованість за процентами – 21 293,50 доларів США.
       Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2017 року позов задоволено. 
       В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11225278000 від 27 вересня 2007 року, що складає 3 072 382 грн 98 к., – звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56,4 кв. м, яка належить ОСОБА_1 , шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи, за ціною, що становить 410 256 грн 00 к., визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки.
       Вирішено питання розподілу судових витрат.
       Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань щодо сплати кредиту ТОВ «Кей-Колект» має право на звернення стягнення на предмет іпотеки.
       В апеляційній скарзі представниця ОСОБА_2 – адвокатка Чернілевська Р. В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове – про відмову у позові.
       На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що на час подання позовної заяви предмет іпотеки належав іншій особі, про що ТОВ «Кей-Колект» було достеменно відомо. Оскільки предметом позову є звернення стягнення на предмет іпотеки, то відповідачем у справі мав бути власник майна, який володів майном на час розгляду справи. На підставі договору купівлі-продажу, укладеного 06 лютого 2012 року, власником майна є ОСОБА_2 .
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.
Частинами першою – четвертою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).
       Судом встановлено, що 27 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11225278000, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 105000,00 доларів США, а позичальниця зобов`язалася в порядку та на умовах визначених кредитним договором повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.
       Додатковою угодою № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 11225278000 від 27 вересня 2007 року сторони погодили внести наступні зміни до договору, зокрема: позичальник згідно з умовами договору сплачує банку кошти на умовах, зазначених в договорі.
       03 грудня 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири з розстрочкою платежу.
       Станом на 13 грудня 2016 року сума кредитної заборгованості  ОСОБА_1 за договором № 11225278000 від 27 вересня 2007 року становила 117395,89 доларів США, що еквівалентно 3 072 382 грн 98 к., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту – 96 102,39 доларів США, що еквівалентно 2 515 108 грн 05 к.; заборгованість за процентами – 21 293,50 доларів США, що еквівалентно 557 274 грн 94 к.
       Відповідно до договору факторингу № 2 та договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 13 лютого 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей Колект» право вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями за кредитним договором № 11225278000 від 27 вересня 2007 року.
       Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках (стаття 13 ЦПК України).
       Статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
       Відповідач – це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.
       Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
       Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
       Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19 (провадження № 61-11144св22), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року у справі № 363/2300/20 (провадження № 61-6922св23), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 753/8710/21 (провадження № 61-6090св23)).
       Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2024 року у справі № 947/6589/21 (провадження № 61-10253св23)).
       У справі, що переглядається, встановлено, що квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56,4 кв. м, реконструйовано на нежиле приміщення, салон-перукарню АДРЕСА_1 станом на 25 січня 2012 року.
       Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на нежиле приміщення, салон-перукарня № 62 в житловому будинку АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 122 від 06 лютого 2012 року.
       Отже новим власником майна на час вирішення справи судом першої інстанції був ОСОБА_2 .
       Іпотека є правом на чужу річ (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц).
       У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (частина перша, друга статті 23 Закону України «Про іпотеку»).
       Тобто відповідачем у справах за позовами про звернення стягнення на предмет іпотеки є іпотекодавець, а у разі подальшого відчуження предмета іпотеки – новий власник такого майна, у разі збереження за цим майном обтяження іпотекою. 
       Звертаючись до суду з цим позовом ТОВ «Кей-Колект» зазначило відповідачем ОСОБА_1 .
       Перехід права власності на квартиру, яку банк вважає предметом іпотеки, до ОСОБА_2 унеможливлює вирішення спору про звернення стягнення на предмет іпотеки по суті, оскільки така вимога пред`явлена до неналежного відповідача на час постановлення рішення судом першої інстанції – попереднього власника спірного майна. Задоволення такого позову (про звернення стягнення на предмет іпотеки) безпосередньо впливає на права та законні інтереси власника такого майна. Така особа має право на участь у розгляді справи судом першої інстанції в процесуальному статусі відповідача.
       Суд першої інстанції задовольняючи позов шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки – спірну квартиру, не врахував, що ОСОБА_2 залучений до участі у справі не був, банк до нього позовних вимог не заявляв, а ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки – квартиру, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , а не  ОСОБА_1 , порушує права та законні інтереси власника такого майна.
       Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі в справі позивачем.
       У разі пред`явлення позову до частини відповідачів чи неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі в справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
       Виходячи з наведених вище обставин, апеляційний суд вважає, що визначений ТОВ «Кей-Колект» у позові склад сторін не відповідає реальному складу учасників спору у цих правовідносинах.
       Установивши, що ТОВ «Кей-Колект» пред`явило позов не до всіх осіб, чиїх прав та інтересів стосується предмет спору, зокрема без залучення до участі у справі як відповідача ОСОБА_2 , апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.        
       Оскільки апеляційна скарга представниці ОСОБА_2 – адвокатки Чернілевської Р. В. підлягає задоволенню, то на підставі статті 141 ЦПК України з ТОВ «Кей-Колект» на користь  ОСОБА_2 необхідно стягнути сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 7384 грн 61 к. 
       На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 374, 376, 381 – 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представниці ОСОБА_2 – адвокатки Чернілевської Р. В. задовольнити.
Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2017 року скасувати і постановити нове судове рішення.
У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», код ЄДРПОУ 37825968, на користь ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , 7384 (сім тисяч триста вісімдесят чотири) грн 61 к. у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       
       (Повний текст судового рішення виготовлено 30 січня 2025 року).

       Головуючий                                                        О. С. Панасюк

       Судді:                                                                О. Ю. Береговий
               
                                                                               Т. М. Шемета