ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 січня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/12287/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2024 року (суддя С.О. Конєва)
у справі №160/12287/24
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
про визнання протиправним та скасування рішення №912440124017 від 21.03.2024р., зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 21.03.2024 №912440124017 щодо відмови позивачці в призначені та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 14.03.2023;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити призначення та виплату позивачці пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 14.03.2023. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачці призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV позивачка звернулася вперше, відповідно, у позивачки наявні права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV та така пенсія має бути призначена виходячи з показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки, тобто за 2021-2023 роки, що передували року звернення за призначенням пенсії за віком до територіального управління Пенсійного фонду України.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачка з 04.08.2001 вже отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ст.13 Закону №1788-ХІІ та Закону №1058-IV, то підстави для призначення їй вдруге пенсії за віком, але вже відповідно до ст.26 Закону №1058-IV, що є одним і тим самим видом довічної пенсії, у пенсійного органу були відсутні. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Позивачка вказує, що оскільки її пенсію призначено у 2001 році відповідно до закону №1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, аніж положення Закону №1058-IV, то у спірному випадку має місце не переведення з одного виду пенсії на інший, а первинне призначення пенсії. Вважає, що пенсія за віком, призначена відповідно до Закону №1788-ХІІ, та пенсія за віком, призначена відповідно до Закону №1058-IV, не є пенсіями одного виду.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. 
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, з 04.08.2001 року позивачка отримує пенсію за віком по Списку №1 відповідно до вимог ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.
14.03.2024 позивачка звернулася із заявою про призначення - переведення на інший вид пенсії (перевести на пенсію за віком на умовах статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в України, з якої сплачені страхові внески, за 2021-2023 роки).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №912440124017 від 21.03.2024 позивачці відмовлено в переведенні на пенсію за віком, оскільки вона вже отримує даний вид пенсії, та повідомлено про відсутність підстав для застосування показника середньої заробітної плати в Україні за 2021-2023 роки.
Вважаючи спірне рішення №912440124017 протиправним, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
За позицією позивачки пенсія їй, з врахуванням ст.40 Закону №1058-IV, має бути призначена виходячи з показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки, тобто за 2021-2023 роки, що передували року звернення (2024 рік) за призначенням пенсії за віком до територіального управління Пенсійного фонду України.
Згідно наявних у справі доказів позивачці у 2001 році призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим законом призначаються такі види державних пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено право на пенсію за віком на пільгових умовах та підстави набуття такого права.
Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції станом на час призначення пенсії) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
З 01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, який визначає, як в ньому зазначено, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до ст.5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. 
Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, а також порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Тобто, і Законом України «Про пенсійне забезпечення», на підставі якого позивачці призначено пенсію, і Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено такий вид пенсійних виплат як пенсія за віком.
За правилами ст.10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. 
Згідно з п.2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Згідно з пунктом 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Отже, дія  Закону України «Про пенсійне забезпечення»  поширюється на визначення права особи на пенсію, зокрема, ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює виключно умови (пільги) дострокового виходу пенсії за віком, тоді як порядок і умови виплати цієї пенсії визначаються за правилами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.
Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Частиною другою статті 40 Закону №1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
У зв`язку з внесенням змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV Законом України від 03.10.2017 №2148-VІІІ (набрав чинності 11.10.2017), розділ XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV доповнено пунктом 4-3 (застосовується з 1 жовтня 2017 року), яким передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
Частиною другою статті 40 Закону №1058-IV в редакції на час звернення позивачки із заявою від 14.03.2024 передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Порядок переведення з одного виду пенсії на інший регламентовано статтею 45 Закону №1058-IV, частиною третьою якої визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Таким чином, наведена правова норма передбачає можливість переведення з одного виду пенсії на інший та встановлює порядок, за яким при переведенні з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, показник середньої заробітної плати при переведенні має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.
В спірному випадку позивачка вважає, що вона набула право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону №1058-IV, а на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням у відповідності до приписів статті 40 Закону №1058-IV, оскільки за таким призначенням звернулася вперше.
Вказані доводи суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими,  оскільки призначення пенсії на пільгових умовах (зі зменшенням пенсійного віку) та призначення пенсії за віком на загальних підставах не є переведенням на інший вид пенсії, фактично зміна виду пенсії не відбувається. 
При цьому за наведеного вище правового регулювання  і пенсія за віком на загальних підставах, і пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Оскільки, положення ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на які посилається позивачка, стосуються осіб, які вперше звернулися за призначенням пенсії за цим Законом, суд апеляційної  інстанції дійшов висновку про відсутність  правових підстав для застосування вказаної норми з огляду на те, що позивачці раніш вже була нарахована пенсія за віком на підставі цього Закону.
Встановлені у справі обставини свідчать, що заява позивачки до пенсійного органу від 14.03.2024 фактично стосувалась того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була призначена на пільгових умовах за Списком №1, тому пенсія  не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки.
Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови надання пенсій, які полягають у зменшенні пенсійного віку у разі наявності певного трудового стажу. Втім вид пенсії та порядок її призначення відповідає умовам, що визначені Законом №1058-IV. 
Вказане відповідає позиції, вказаній Верховним Судом в подібних правовідносинах, зокрема, у постанові від 06.12.2021 у справі №185/951/17.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що оскільки позивачці вже було призначено пенсію за віком (на пільгових умовах), пенсія за віком не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону №1058-IV. 
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2024 року у справі №160/12287/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко