П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
06 лютого 2025 р.	м. Одеса	Справа № 494/1975/24	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Димерлія О.О.,
суддів  Шляхтицького О.І., Лук`янчук О.В., 
за участю секретаря Мунтян С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 20.12.2024 року у справі №494/1975/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210 КУпАП

У С Т А Н О В И В:
21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Березівського районного суду Одеської області із позовною заявою, у якій з урахуванням уточнень просив:
- скасувати постанову №1057 від 03.10.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. на підставі частини 3 статті 210 КУпАП, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 ;
- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.
За наслідками розгляду зазначеної справи Березівським районним судом Одеської області 20 грудня 2024 року прийнято судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Ухвалюючи означене рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на доведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена приписами частини 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись із вище вказаним рішенням суду першої інстанції, позивачем (далі – скаржник) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення не досліджені належним чином всі обставини справи, у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку у вирішенні даної справи. Так, скаржник наголошував, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено неповноважною особою та від імені неіснуючого органу.
Крім цього, як доводив скаржник, оскаржувана постанова прийнята з істотним порушенням положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки він не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
З урахуванням наведеного, на переконання скаржника, винесення постанови неповноважною особою та від імені неіснуючого органу, недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, є самостійними підставами для скасування оскаржуваної постанови.
Відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_2 не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Зокрема, як з`ясовано колегією суддів та слідує з матеріалів справи, 31.08.2024 року військовозобов`язаному ОСОБА_1 направлено засобами поштового зв`язку повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на 16 вересня 2024 року о 9 год. 00 хв.
У відповідності із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 – 03.09.2024 року. (а.с.86)
У зв`язку з неявкою до ІНФОРМАЦІЯ_4 у вказаний в повістці №196846 час та дату – 16.09.2024 року о 9 год. 00 хв. без поважних причин, постановою тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 №1057 від 03 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. (а.с.11-13)
Не погоджуючись з даною постановою та уважаючи, що її складено неуповноваженою особою, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до суду.
У відповідності до частини 1, 3 статті 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Водночас, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: 
про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211, крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 КУпАП, і накладати адміністративні стягнення.
Як слідує з матеріалів справи та установлено апеляційним судом, у відповідності до витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по стройовій частині) від 19.06.2024 року №171, полковника ОСОБА_3 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 тимчасово допущено до виконання обов`язків за посадою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .(а.с.74)
Оскаржувана у цій справі постанова №1057 від 03.10.2024 року, складена та підписана тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , тобто уповноваженим суб`єктом, що спростовує доводи позивача у цій частині. (а.с.11-13)
Разом з цим, у доводах апеляційної скарги позивач наголошує на тому, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості щодо юридичної особи - ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Наведені обставини, на переконання позивача, свідчать про те, що вказаний ІНФОРМАЦІЯ_3 не має процесуальної дієздатності та відповідних повноважень. Відтак, на думку ОСОБА_1 , спірна у цій справі постанова винесена від імені неіснуючого органу.
Апеляційний суд звертає увагу, що у відповідності із пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, які забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. 
Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). 
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.
Так, відповідно до пункту 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя.
З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються керівниками відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.
Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.
Відповідно до положень пункту 9 вказаного Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема:
- здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку);
- розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення;
- виконують інші функції відповідно до законодавства.
Згідно із пунктом 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки виконують функції, зазначені у пункті 9 цього Положення.
Аналіз наведених приписів законодавства України свідчить про те, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, які забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. 
При цьому, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки наділені повноваженнями щодо призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. 
У свою чергу, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Отже, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, у тому числі районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки виконуючи свої владні управлінські функції, здійснюють повноваження щодо призову громадян на військову службу.
Як слідує з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_5 , а відтак не має статусу юридичних осіб.
Судова колегія уважає за необхідне зазначити про те, що визначення суб`єкта владних повноважень міститься у пункті 7 частини першої статті 4 КАС України та означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Незважаючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не має статусу юридичної особи та є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_5 , останній виконуючи свої владні управлінські функції має повноваження, з поміж інших, щодо призову громадян на військову службу.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги позивача про те, що ОСОБА_1 не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, судова колегія зауважує про таке.
Згідно із приписами статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно до статті 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
У відповідності із положеннями частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: 
- знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; 
- при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; 
- оскаржити постанову по справі. 
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (стаття 277-1 КУпАП).
Згідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 
1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 року у справі №676/752/17, від 21.03.2019 року у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 року у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17, від 06.02.2020 року у справі №205/7145/16-а зробив наступні висновки:
«Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.»
Судом апеляційної інстанції установлено, що матеріали справи не містять будь-яких доказів сповіщення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. При цьому, одним з доводів в обґрунтування позовної вимоги про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення №1057 від 03 жовтня 2024 року позивач зазначав, що розгляд справи проведено у його відсутність.
Колегія суддів враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.
Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.
Судова колегія звертає увагу, що для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.
У даному випадку, не повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи позбавило останнього можливості реалізувати надані йому права, які передбачені статтею 268 КУпАП.
Відтак, здійснення розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності позивача, якого не сповіщено про час та місце її розгляду, в силу приписів частини 1 статті 268 КУпАП виключало можливість розгляду такої справи.
Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про час та місце розгляду справи Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 року №05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а дійшов наступного висновку:
«Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.»
Слід зауважити, що процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про час та місце розгляду справи, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.
Зважаючи на те, що апеляційним судом установлено недотримання відповідачем порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, колегія суддів уважає передчасним висновок суду першої інстанції про необхідність залишення позовних вимог без задоволення.
Враховуючи зазначені висновки Верховного Суду, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо протиправності оскаржуваної постанови та як наслідок підстав для її скасування.
З огляду на наведене апеляційний суд надав правову оцінку визначальним доводам сторін. Суд апеляційної інстанції зауважує, що не надання оцінки іншим доводам сторін жодним чином не відобразилось на повноті та об`єктивності дослідження судом обставин справи та не вплинуло на результат апеляційного розгляду.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені приписами статті 286 КАС України.
Згідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписами статті 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
У зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, рішення Березівського районного суду Одеської області від 20.12.2024 року у справі №494/1975/24 підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Згідно до вимог частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, при зверненні з позовом до суду першої інстанції позивачем сплачено судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., а за подачу апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. 40 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними документами.(а.с.1, 137)
За таких обставин, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, загальний розмір судових витрат, що підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який виступав відповідачем у справі складає 1514 грн.
Здійснюючи розподіл судових витрат, апеляційний суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року по справі №522/22225/21.
Керуючись ст. 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Рішення Березівського районного суду Одеської області від 20.12.2024 року у справі №494/1975/24 – скасувати.
Прийняти у справі №494/1975/24 нове судове рішення.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210 КУпАП – задовольнити повністю.
Скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 №1057 від 03 жовтня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень за порушення частини третьої статті 210 КУпАП.
Справу про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у загальному розмірі 1514 грн. (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень 00 копійок).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями, є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	О.І. Шляхтицький    О.В. Лук`янчук