ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 670/610/24
Провадження № 22-ц/820/505/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Спірідонової Т.В., Ярмолюка О.І.,
секретаря: Чебан О.М.,
учасники справи: представник апелянта адвокат Трубай І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2024 року (суддя Мусієнко М.Б.) за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Зіньківська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, 
в с т а н о в и в :
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 08.07.2003 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Розпорядженням голови Віньковецької РДА № 214/2005-р від 17.10.2005 на базі сім`ї заявника та ОСОБА_7 створено дитячий будинок сімейного типу, а дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 влаштовано на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .
ОСОБА_6 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та з 27.07.2016 перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 . 01.03.2021 ОСОБА_5 призваний на військову службу за контрактом до військової частини НОМЕР_1 . 08.09.2023 ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу частини НОМЕР_2 . Відповідно до сповіщення сім`ї № 9/460 від 26.02.2024 ОСОБА_5 загинув в бою за Україну, її свободу та незалежність ІНФОРМАЦІЯ_7 поблизу населеного пункту Терни Лиманського району Донецької області, причина смерті - вибухова травма голови, ушкодження внаслідок бойових дій. 01.03.2024 заявниці видано довідку для отримання разової допомоги на поховання ОСОБА_5 . Станом на час смерті ОСОБА_5 його склад сім`ї був таким: ОСОБА_1 - мати-вихователька, ОСОБА_8 - зведений брат, ОСОБА_9 - зведений брат, ОСОБА_10 - зведений брат. ОСОБА_5 за час перебування на службі за контрактом отримував грошове забезпечення, частину якого регулярно надсилав ОСОБА_1 , оскільки остання отримує лише пенсійні виплати, яких не вистачає на проживання. Встановлення відповідних фактів необхідно заявнику для того, щоб реалізувати своє право на отримання передбаченої Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців» одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, як утриманця загиблого ОСОБА_5 . 
Із урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила суд встановити факт постійного сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 ; встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_5 .
Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права на неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її заяву.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 є непрацездатною особою в розумінні чинного законодавства, оскільки на момент загибелі ОСОБА_5 їй виповнилося 72 роки, а отже, вона набула права на пенсію внаслідок втрати годувальника. Загиблий ОСОБА_5 , який загинув (помер) ІНФОРМАЦІЯ_8 , за життя утримував свою маму-виховательку, ОСОБА_1 , з якою він проживав спільно однією сім`єю з 2006 року і до досягнення повноліття, а в подальшому - з дня досягнення повноліття до моменту своєї загибелі під час участі у бойових діях. Заявник отримує мінімальну пенсію, а загиблий ОСОБА_5 мав дохід значно більший, ніж у заявника, у зв`язку із чим заявниця перебувала на його утриманні. Також, загиблий ОСОБА_5 , проживаючи спільно із нею, не тільки фінансово утримував останню, а й допомагав їй продуктами харчування та по господарству. На момент своєї загибелі (смерті) ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі не перебував, дітей та інших осіб, які перебували у нього на утриманні, окрім заявника, не мав. Батьки ОСОБА_5 позбавлені батьківських прав з 08 липня 2003 року. Відповідно до платіжних квитанцій на карту ОСОБА_6 здійснювалися багаторазові перекази коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 .
На думку апелянта, судом першої інстанції не було надано належної оцінки доказам, що підтверджують факт спільного постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , по день його смерті та факт знаходження заявника на утриманні загиблого ОСОБА_5 . При цьому, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги той факт, що встановлення факту постійного сумісного проживання та перебування на утриманні породжує юридичні наслідки, оскільки, з таким фактом закон пов`язує можливість реалізації прав заявника на оформлення спадкових прав та право на звернення за одноразовою грошовою допомогою та компенсаційних виплат у зв`язку з загибеллю військовослужбовця. 
Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників по справі не надходило.
В судовому засіданні представник апелянтки адвокат Трубай І.С. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.
Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Трубай І.С., перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
В силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відомості про батька записані за вказівкою матері, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 22.10.1997, повідомленням відділу реєстрації актів громадянського стану Хмельницького обласного управління юстиції № 7-334 від 05.01.2000.
Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 08.07.2003 року позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 .
Відповідно до розпорядження Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області № 14/2006-р від 30.01.2006 року, відкрито будинок сімейного типу № 2 за адресою АДРЕСА_1 на базі сім`ї ОСОБА_11 з 01.02.2006 року (а.с. 35).
Відповідно до довідки Віньковецького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 45 від 28.03.2007 року на базі сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_7 створено дитячий будинок сімейного типу, на вихованні знаходиться 6 дітей: ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 .
Із розпоряджень Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області № 128/2010-р від 25.05.2010, 267/2010-р від 30.08.2010, 271/2010-р від 31.08.2010 «Про влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування до дитячого будинку сімейного типу сім`ї ОСОБА_11 » вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , продовжував проживати в дитячому будинку сімейного типу сім`ї ОСОБА_11 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 13.12.2011 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Відповідно до розпорядження Чемеровецької районної державної адміністрації Хмельницької області № 833/2011-р від 13.12.2011 «Про зміну статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» змінено статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на статус дитини-сироти неповнолітнім ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Згідно з витягом з обліково-статистичної картки дитини-сироти № 249 від 22.05.2013 ОСОБА_6 має статус дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування.
За витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.09.2023 № 253 ОСОБА_5 визнано таким, що з 08.11.2023 справи та посади прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою молодший сержант військової служби за контрактом.
ОСОБА_1 надійшло сповіщення сім`ї № 9/460 ІНФОРМАЦІЯ_11 від 26.02.2024 про те, що її син молодший сержант ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , призваний на військову службу за контрактом з 03.03.2021 ІНФОРМАЦІЯ_11 , вірний військовій присязі у бою за нашу Батьківщину, виявивши стійкість і мужність, вірний Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконувавши військовий обов`язок в бою за Україну, її свободу і незалежність, загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 поблизу н.п. Терни Лиманського району Донецької області.
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що в книзі реєстрації актів про смерть за 2024 рік, 01.03.2024 зроблено відповідний запис № 14, місце смерті с. Зіньків, Хмельницький район Хмельницька область, що підтверджується довідкою Зіньківської сільської ради № 14 від 01.03.2024 року.
Згідно з довідкою про склад сім`ї № 509, виданою Зіньківською сільською радою, від 25.05.2023 року, до складу сім`ї ОСОБА_1 входять ОСОБА_10 - син, ОСОБА_8 (зареєстрований, але не проживає), ОСОБА_6 (зареєстрований, але не проживає), ОСОБА_14 (зареєстрований, але не проживає).
ОСОБА_6 до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_7 , був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 і на день смерті склад сім`ї був наступний: ОСОБА_1 - мати-вихователька, ОСОБА_8 - зведений брат, ОСОБА_9 - зведений брат, ОСОБА_10 - зведений брат, що підтверджується довідкою Зіньківської сільської ради № 356 від 21.06.2024 року.
ОСОБА_1 похоронила ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 на кладовищі в с. Зіньків Хмельницького району Хмельницької області за власний рахунок, про що свідчить довідка Зіньківської сільської ради № 160 від 01.03.2024 року.
Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.03.2024 № 87 ОСОБА_5 з 22.02.2024 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, причина смерті: вибухова травма голови, ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів чи уламків.
Відповідно до довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 133/2829 від 28.03.2024 ОСОБА_5 з вересня 2023 року по січень 2024 року отримував додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до витягу з протоколу засідання ВЛК Центральної ВЛК ЗСУ від 17.05.2024 № 3920 у ОСОБА_5 травма, яка призвела до смерті та причина смерті, так, пов`язана із захистом Батьківщини.
Відповідно до грошового атестату ОСОБА_5 , виданого військовою частиною НОМЕР_2 , йому виплачувалося грошове забезпечення.
Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 від 22.07.2009 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком довічно.
Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 за період з 01.01.2022 по 31.03.2024 сума пенсії ОСОБА_1 становить 72187,98 грн.
Відповідно до довідки з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу (перерахованого) податку та військового збору станом на 04.07.2024 ОСОБА_1 за період з І кварталу 2022 року по І квартал 2024 року отримувала доходи від управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області.
Відповідно до платіжних квитанцій на карту НОМЕР_6 ОСОБА_6 здійснювалися перекази 19.01.2023, 27.06.2023, 22.07.2023, 15.08.2023.
Відповідно до платіжних інструкцій АТ КБ «Приватбанк» платник ОСОБА_5 здійснював платежі на отримувача ОСОБА_1 , а саме - 27.09.2023, 06.10.2023, 06.10.2023, 01.12.2023, 22.01.2024.
Відповідно до виписки АТ КБ «Приватбанк» по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_7 і додатковим пунктам договору від 07.11.2013 за період 24.02.2022-27.06.2024 ОСОБА_1 отримала всього надходжень 579911,70 грн.
За довідкою Зіньківської сільської ради № 803/03-15 від 29.08.2024 про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні загиблого ОСОБА_5 , загиблий ОСОБА_5 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю. Загиблий ОСОБА_5 здійснював фінансову підтримку ОСОБА_1 , забезпечував засобами для проживання, продуктами харчування, здійснював витрати на утримання житла його ремонт та забезпечував іншими необхідними засобами. Довідка видана на прохання ОСОБА_1 та може бути використана для подання до районного та/або до обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Судам або іншим організаціям для отримання одноразової грошової допомоги (а.п. 118).
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частин першої, другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб (постанова Верховного Суду від 17 червня 2024 року у справі № 753/21178/21, провадження № 61-15630св23).
У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, провадження № 14-567цс18, Велика Палата Верховного Суду сформувала такий висновок: «В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».
Аналогічними критеріями керувалась Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, провадження № 14-567цс18, від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, провадження № 11-150апп23.
У справі, що переглядається, заявник звернувся із заявою про встановлення факту постійного сумісного проживання та встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_5 . 
За змістом заяви ОСОБА_1 , пояснень на неї Міністерства оборони України, пояснень представника заявника під час розгляду заяви предметом заяви ОСОБА_1  є встановлення факту перебування її на утриманні  ОСОБА_5 , оскільки саме встановлення факту перебування заявника на утриманні ОСОБА_5 надає їй право на отримання разової допомоги у зв`язку його загибеллю.
Встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_5 до смерті останнього необхідне заявнику для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою № 168, і саме у зв`язку з тим, що заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує такий факт, вона звернулася до суду в порядку окремого провадження разом із заявою про встановлення факту і подала відповідні докази.
ОСОБА_1  обґрунтувала заяву тим, що є непрацездатною особою в розумінні чинного законодавства, оскільки на момент загибелі ОСОБА_5 їй виповнилося 72 роки, а отже, вона набула права на пенсію. Загиблий ОСОБА_5 , який загинув (помер) ІНФОРМАЦІЯ_8 , за життя утримував свою маму-виховательку, ОСОБА_1 , з якою він проживав спільно з 2006 року і до досягнення повноліття, а в подальшому - з дня досягнення повноліття до моменту своєї загибелі під час участі у бойових діях. Заявник отримує мінімальну пенсію, а загиблий ОСОБА_5 мав дохід значно більший, ніж у заявника, у зв`язку із чим заявник перебувала на його утриманні. Також, загиблий ОСОБА_5 , проживаючи спільно із заявником, не тільки фінансово утримував останню, а й допомагав їй продуктами харчування та по господарству. Тому вона може вважатися особою, що має право на отримання компенсації у разі загибелі ОСОБА_5 відповідно до приписів Постанови № 168, та відповідно вважається утриманцем згідно з вимогами статті 16-1 Закону № 2011-XII та статті 31 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII у редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Отже, метою встановлення факту перебування заявника на утриманні ОСОБА_5 є отримання вказаної вище компенсації.
Розглядаючи заяви в окремому провадженні, суд на підставі поданих доказів з`ясовує можливість досягнення тієї мети, яку перед собою ставить заявник, у разі подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Питання про те, чи має юридичне значення той чи інший факт, із заявою про встановлення якого особа звернулася до суду, вирішується залежно від мети його встановлення (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 161/9609/22, провадження № 61-12995сво22.)
Відповідно до вимог статті 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Відповідно до частини першої статті 31 Закону № 2262-ХІІ члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Отже, для досягнення такої мети, як отримання ОСОБА_1 як вихователькою створеного дитячого будинку сімейного типу, в якому виховувався ОСОБА_6 , як загиблий військовослужбовець, разової виплати відповідно до положень статті 16-1 Закону № 2011-XII, факт постійного сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , не підлягає встановленню, що, зокрема, підтверджується офіційними документами, визнається заінтересованими особами та не призведе до досягнення вказаної мети, водночас підлягає встановленню факт перебування її на утриманні такого військовослужбовця.
Для встановлення факту перебування особи на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, що необхідно для отримання заявником разової грошової допомоги, має значення встановлення обставин перебування такої особи на повному утриманні померлого військовослужбовця або одержання від нього допомоги, яка була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування.
Згідно частини першої статті 31 Закону № 2262-ХІІ члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.
Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась ОСОБА_5 , була для заявниці не єдиним, та не постійним і основним джерелом засобів до існування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд - 
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 17 березня 2025 року.

Судді                                                                         Т.О. Янчук

Т.В. Спірідонова

О.І. Ярмолюк