П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
 11 березня 2025 року                                                                                            м. Київ
         
Справа № 758/5800/24
Провадження: № 22-ц/824/3644/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О. 
суддів Нежури В. А., Соколової В. В.
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 04 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Гребенюка В. В.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
 
у с т а н о в и в:
 
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати автомобіль марки «Geely Emgrand 7», д.н.з. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , зареєстрований 22.09.2018 року за ОСОБА_2 , та квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровану 23.10.2017 року за ОСОБА_2 , спільним майном подружжя. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 на праві власності автомобіль марки «Geely Emgrand 7», д.н.з. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 та 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1388453780000, побутову техніку, меблі. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 на праві власності 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1388453780000. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору.
У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що він перебуває на військовій службі в Збройних Силах України.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 04 вересня 2024 року провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя зупинено до звільнення ОСОБА_1 з військової служби.
Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого судового рішення, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки відповідач не надав відповідного наказу по особовому складу. Довідки командира військової частини НОМЕР_3 від 24.02.2023 року, 28.07.2023 року і 22.09.2023 року не є достатніми доказами для зупинення провадження у справі. Крім того, позивачу достеменно відомо, що відповідач впродовж останнього року постійно проживає за адресою реєстрації ( АДРЕСА_2 ), на підтвердження чого надала відповідні докази.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Задовольняючи клопотанням про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що перебування ОСОБА_2 на військовій службі у складі Збройних Сил України є підставою для зупинення провадження у справі, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Перевіривши такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.
Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
Ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб та оголошено проведення загальної мобілізації. В подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану продовжувався: Указом № 573/2022 від 23.08.2022 з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, указом від 7 листопада 2022 року N 757 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" з 21 листопада 2022 р. на 90 діб. Відповідно до Закону України від 16.11.2022 № 2738-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16.11.2022 р. № 2738-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 р. строком на 90 діб до 19 лютого 2023 року, Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Верховний Суд чітко сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, беруть участь у виконанні бойових завдань.
Вказана правова позиція знайшла своє відображення, зокрема, в судових рішеннях Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 29.08.2022 року в справі      № 461/5209/19, від 21.12.2022 року у справі № 456/2541/19, тощо.
Відповідно до копії довідки військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України від 24.02.2023 року № 487/Б рядовий ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_3 АДРЕСА_3 з 16.01.2023 року по теперішній час  (а.с. 111).
Відповідно до копії довідки про обставини травми, виданої військовою частиною НОМЕР_3 Міністерства оборони України 28.07.2023 року № 331, солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.07.2023 року близько 16:00 - 19:00 під час виконання бойового завдання отримав поранення внаслідок штурмових дій поблизу нп. Берестове. Поранення отримане під час захисту Батьківщини, а саме - виконання бойового завдання в зоні ведення бойових дій. Причиною отримання поранення є ворожий обстріл (зворотна сторона а.с. 111).
Згідно з копією довідки від 22.09.2023 року № 4784/1312/1951 рядовий   ОСОБА_2 дійсно в період з 06.06.2023 року по теперішній час брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (зворотна сторона а.с.110).
На підтвердження вказаних обставин, 06.03.2025 року ОСОБА_2 направив на адресу Київського апеляційного суду фотокопію військового квитка НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 16.07.1990 року, з якого убачається, що ОСОБА_2 12.01.2023 року призваний до Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до Закону України «Про загальну мобілізацію» № 5/2022 без запису та печатки про звільнення. А також відповідачем долучено скріншоти по заробітній платі, яка надходила на картку ОСОБА_2 від військової частини НОМЕР_3 , за 18.08.2023 рік, 22.08.2023 рік, 28.08.2023 рік, 16.10.2023 рік, 28.10.2023 рік, 27.01.2024 рік та 13.04.2024 рік.
Відповідно до п. 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Результат аналізу п. 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу.
Станом на час вирішення питання про зупинення провадження у даній справі матеріали справи не містили достовірних доказів на підтвердження того, що        ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки у матеріалах справи відсутній наказ по особовому складу.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 березня 2023 року у справі №756/3462/20.
Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів про переведення військової частини НОМЕР_3 , в якій проходить військову службу ОСОБА_2 та яка знаходиться в місті Біла Церква Київської області, на воєнний стан або залучення до проведення антитерористичної операції, що виключає можливість відповідачу прибувати в судові засідання.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, оскільки матеріали справи не містять інформації про те, що ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, що підтверджується наказом по особовому складу, що є обов`язковою умовою при вирішенні питання про зупинення провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Суд наведених обставин не врахував і зупинив провадження у справі з порушенням положень процесуального закону та всупереч засадам розумності строків розгляду і ефективності судового процесу.
Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Отже, ухвала Подільського районного суду міста Києва від 04 вересня 2024 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
 
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 04 вересня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                                  Т. О. Невідома

Судді                                                                                              В. А. Нежура

                                                                                                        В.  В. Соколова