ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

           27 лютого 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/21827/24	

Головуючий суддя І інстанції – Ніколайчук С.В.

          Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                              суддів:  Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 року в адміністративній справі № 160/21827/24 за позовом   ОСОБА_1   до   ІНФОРМАЦІЯ_1  про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 неправомірними;
- визнати акт про відмову від отримання повістки від 28.06.2024 року недійсним;
- притягти винних до відповідальності;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 відшкодувати моральну шкоду у розмірі 17 000 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.
ОСОБА_1 ,  не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що останній не вчиняв будь-яких дій, які б підтверджували факт порушення останнім приписів законодавства в частині військового обліку. Зауважено, що внаслідок протиправних дій позивача останній зазнав моральної шкоди.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України. 
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 .
20.06.2024 року солдат запасу ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 для оновлення особистих даних, що підтверджується  у книзі відвідувачів за № 1337 від 20.06.2024 року. Йому видано направлення  для проходження  військово-лікарської комісії за № 2073 від 20.06.2024 року та повістка для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 після закінчення проходження ВЛК за 28.06.2024 року.
По закінченню проходження ВЛК солдат запасу ОСОБА_1 28.06.2024 року  прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де останньому запропоновано отримати повістку, якою останній викликався на 09:00 на 01.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку із проведенням  призову  по мобілізації, проте громадянин ОСОБА_1 в категоричній  формі від отримання повістки відмовився, про що складено акт від 28.06.2024 року, копія якого наявна в матеріалах справи.
10.07.2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 із зверненням щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за ст. 210 та ст. 259 Кодексу України про адміністративні  правопорушення.
Позивач надав до суду копію виписки № 330 від 23.05.2024 року  із амбулаторної карти (стаціонарного) хворого повний діагноз зазначено: Ішемічний інсульт  у правій  тім`яній  області  з лівобічною пірамідною недостатністю, гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ст. 3, ризик  4 СН ІІ А.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.08.2024 року у справі № 182/4456/24 у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними, підробку документів  та відшкодування  моральної шкоди відмовлено.
Вважаючи неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо мобілізаційних дій та відшкодування  моральної шкоди, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача  щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації в період воєнного часу є правомірними та такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України. 
Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні" введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України.
Зокрема Указом Президента України від 06.11.2023 року №734/2023 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні” продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.
Також Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Указом Президента України від 06.11.2023 № 735/2023 “Про продовження строку проведення загальної мобілізації” продовжено з 16 листопада 2023 року строк проведення загальної мобілізації на 90 діб.
Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.  
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. 
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. 
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.  
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;
прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;
проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Згідно ч.ч. 4, 6, 8  ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Стратегія залучення, розвитку та утримання людського капіталу в силах оборони України визначається Міністерством оборони України.
Видом військової служби є зокрема військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період. 
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"  початком проходження військової служби вважається, зокрема, день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"  призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно абзац 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи прихованою.  
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.  
Згідно ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»   призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).  
Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.  
Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008).
Згідно п. 2 Положення № 1153/2008  громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом. У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу. За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.  
Згідно п. 252 Положення № 1153/2008   у разі оголошення мобілізації і настання особливого періоду проводиться призов на військову службу військовозобов`язаних і резервістів, за винятком осіб, зазначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також прийом громадян на військову службу за контрактом. 
Відповідно до п. 253 Положення № 1153/2008 призови на військову службу військовозобов`язаних у воєнний час проводяться територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, а резервістів - командирами військових частин на підставі указів Президента України. Початком проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період є день, визначений статтею 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 р. № 154, затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі Положення № 154).
Згідно п. 1 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.  
Відповідно до п. 7 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя. 
Відповідно до п. 9 Положення № 154 завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема: здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період. ( пункт 9 Положення № 389-VІІІ)
Як свідчать встановлені обставини справ, позивач  20.06.2024 року  прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 для оновлення особистих даних, що підтверджується  у книзі відвідувачів за № 1337 від 20.06.2024 року. Йому видано направлення  для проходження  військово-лікарської комісії за № 2073 від 20.06.2024 року та повістка для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 після закінчення проходження ВЛК за 28.06.2024 року.
По закінченню проходження ВЛК позивач 28.06.2024 року  прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до заявленого позивачем предмету позову, останній стосується  правомірності дій районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки під час оновлення його особистих даних та проходження військово-лікарської комісії.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не було надано до суду доказів  підтвердження погіршення здоров`я (медичних обстежень, довідок тощо) під час проходження  військово-лікарської комісії або під час перебування в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тобто під час оновлення особистих даних та проходження військово-лікарської комісії, позивач не надав документів, які б підтверджували невідповідний стан здоров`я позивача для проходження військової служби.
Разом з тим, позивач не надав суду доказів щодо свого незадовільного стану здоров`я, а виписка № 330 від 23.05.2024 року із амбулаторної карти (стаціонарного) хворого підтверджує разове перебування позивача на стаціонарному лікуванні, а отже не доводить наявність протиправного характеру в діях відповідача, в тому числі за наявності висновку ВЛК при придатність до проходження військової служби, що сторонами не заперечується.
Отже, проаналізувавши встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що в межах даної справи позивачем не підтверджено наявність в діях відповідача протиправного характеру та, як наслідок, відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.
Також, з огляду на невстановлення факту протиправних дій відповідача, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними заявлені позивачем позовні вимог щодо стягнення моральної шкоди.
Відносно позовних вимог щодо акту про відмову від отримання повістки від 28.06.2024 року недійсним, то колегія суддів вважає, що останні не підлягають розгляду не тільки  в адміністративному судочинстві, а взагалі в судовому порядку, тому як акт є носієм доказової інформації, в розумінні ст. 72 КАС України і не є рішенням в розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, а відповідно не підлягає самостійному оскарженню (оскаржуються лише наслідки такого акту - постанови, накази, тощо), а тому позовні вимоги в цій частині підлягають закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України. 
Відтак, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання акту про відмову від отримання повістки від 28.06.2024 року недійсним підлягає скасуванню з закриттям провадження в цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 319 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 року в адміністративній справі № 160/21827/24 – скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання акту про відмову від отримання повістки від 28.06.2024 року недійсним з прийняттям нової постанови в цій частині про закриття провадження у справі.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 року в адміністративній справі № 160/21827/24 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.          
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко