УХВАЛА
13 січня 2025 року
м. Київ
справа № 946/4349/23
провадження № 51-74ск24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу законного представника засудженого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 
від 31 жовтня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 
2024 року,
встановив:
Законний представник ОСОБА_5 звернулася до Суду з касаційною скаргою, 
в якій просить про перегляд судових рішень щодо засудженого ОСОБА_4 
у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінальногопроцесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу законним представником подано без додержання вимог пунктів 1, 3, 4, 5 
ч. 2 та частин 5, 6 цієї статті.
За п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Згідно ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак всупереч зазначеним вимогам закону касаційна скарга законного представника адресована до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі необхідно зазначити судові рішення, що оскаржуються. 
Як убачається з касаційної скарги, законний представник у мотивувальній її частині стверджує про ухвалення апеляційним судом нового вироку щодо ОСОБА_4 , тоді як у вступній частині поданої скарги зазначає про оскарження нею вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, які просить змінити у прохальній частині скарги, чим допустила суперечності, що перешкоджають суду першої інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень 
при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого 
(ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, 
яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, 
що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи 
в обґрунтування кожної позиції. 
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, законний представник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судами під час постановлення оскаржених судових рішень, 
як на підставу, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, для їх зміни, доводів на обґрунтування того, у чому саме полягали такі порушення із урахуванням положень ст. 412 КПК, 
не наводить. 
Крім цього, законний представник, вказуючи на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, як на підставу, передбачену п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК, для зміни оскаржених вироку та ухвали, лише формально посилається на несправедливість призначеного ОСОБА_4 покарання через суворість, при цьому не наводить жодних доводів щодо його явної несправедливості з огляду на положення ст. 414 цього Кодексу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, 
яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Прохальна частина касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями ст. 436 КПК, оскільки нечітке, суперечливе чи таке, що не відповідає наведеним вимогам, прохання скаржника унеможливлює прийняття судом касаційної інстанції відповідного рішення згідно вимог закону.
Положеннями ст. 436 КПК, визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, 
а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак вимоги законного представника про зміну вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду в частині призначеного покарання є суперечливими, оскільки, 
як убачається зі змісту цієї ж скарги, вказаний вирок апеляційним судом у зазначеній частині вже скасовано із ухваленням нового судового рішення.
Крім цього, згідно з ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Однак законним представником вказана вимога 
не виконана взагалі.
До того ж законному представнику слід звернути увагу на те, що копії судових рішень, як доданих до касаційної скарги додатків, на виконання вимог ч. 6 ст. 427 КПК вона має додати у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження й усім учасникам судового провадження.
Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття
касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим 
ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу законного представника без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, 
яка подала касаційну скаргу.
Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК не додано усіх документів, які мають подаватися разом 
з касаційною скаргою.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу законного представника засудженого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 жовтня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 
2024 року щодо нього залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                 ОСОБА_3