УХВАЛА
03 лютого 2025 року
м. Київ
справа № 129/285/18
провадження № 61-553ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області 
від 09 грудня 2022 року, від 02 лютого 2023 року, від 02 березня 2023 року, 
від 01 квітня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду 
від 06 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності,
ВСТАНОВИВ:
06 червня 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вперше звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2022 року, від 02 лютого 2023 року, 
від 02 березня 2023 року, 01 квітня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 06 червня 2023 року.
Верховний Суд ухвалою від 02 серпня 2024 року касаційну скаргу 
 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2022 року, 02 лютого 2023 року, 02 березня 2023 року, 01 квітня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду 
від 06 червня 2023 року визнав неподаною та повернув заявникам на підставі статей 185, 393 ЦПК України.
07 серпня 2024 року ухвала Верховного Суду від 02 серпня 2024 року направлена заявникам та отримана ними 13 серпня 2024 року.
10 січня 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вдруге звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2022 року, від 02 лютого 2023 року, 
від 02 березня 2023 року, 01 квітня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 06 червня 2023 року.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
Касаційна скарга на вказані вище судові рішення надійшла з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.
У постанові від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що «у передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи».
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Вінницького апеляційного суду прийнята 06 червня 2023 року, дати складення повного тексту рішення не містить, оприлюднено 08 червня 
2023 року. Останнім днем подання касаційної скарги (з урахуванням вихідних днів) є 06 липня 2023 року.
Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Касаційна скарга направлена до Верховного Суду засобами поштового зв`язку 10 січня 2025 року (після повернення вперше поданої касаційної скарги), тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення. До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, в якому не містяться посилання на випадки, передбачені пунктами 1, 2 частини третьої 
статті 394 ЦПК України.
Клопотання мотивоване тим, що касаційна скарга подана на незаконну постанову Вінницького апеляційного суду від 06 червня 2023 року на підставі частин першої, другої статті 390 ЦПК України. Заявники просять поновити строк на касаційне оскарження судових рішень.
Надавши оцінку клопотанню про поновлення строку касаційного оскарження, Верховний Суд зазначає про таке.
Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» 
від 21 грудня 2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).
Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Суд установив, що 06 червня 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вперше звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2022 року, 
від 02 лютого 2023 року, від 02 березня 2023 року, 01 квітня 2023 року 
та постанову Вінницького апеляційного суду від 06 червня 2023 року.
Верховний Суд ухвалою від 13 червня 2024 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявникам: уточнити касаційну скаргу, а саме зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), вказати учасників справи та їх місце проживання чи перебування, вказати дату вручення повного тексту оскарженого судового рішення апеляційного суду, сформулювати клопотання відносно оскаржуваних судових рішень у відповідності до вимог 
статті 392 ЦПК України, зазначивши наслідки перегляду судом касаційної інстанції оскаржуваних рішень у відповідності до вимог 
статті 409 ЦПК України, вказати відомості про наявність або відсутність електронних кабінетів у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , уточнити процесуальний статус у цій справі ОСОБА_2 , надіслати, підписану заявником (заявниками), уточнену касаційну скаргу на адресу Верховного Суду з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.
24 липня 2024 року на виконання ухвали Верховного Суду від 13 червня 
2024 року від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, зокрема докази сплати судового збору, уточнена касаційна скарга (заява про внесення змін і доповнень до касаційної скарги), клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. 
У прохальній частині уточненої касаційної скарги вказано, що заявники просять задовольнити прохальну частину касаційної скарги, яка є незмінною. 
Верховний Суд ухвалою від 02 серпня 2024 року касаційну скаргу 
 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2022 року, 02 лютого 2023 року, 02 березня 2023 року, 01 квітня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду 
від 06 червня 2023 року визнав неподаною та повернув заявникам на підставі статей 185, 393 ЦПК України (провадження № 61-8529ск24).
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 отримали ухвалу суду про повернення первинної касаційної скарги засобами поштового зв`язку 13 серпня 2024 року, що підтверджується конвертом, однак звернулися до суду повторно лише 
10 січня 2025 року, тобто майже через п`ять місяців після отримання ухвали Верховного Суду від 02 серпня 2024 року, якою повернуто їх касаційну скаргу на підставі статей 185, 393 ЦПК України, та більше ніж через рік з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення апеляційного суду.
Згідно з частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Тлумачення наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що у разі пропуску строку на касаційне оскарження у межах одного року, він може бути поновлений за наявності відповідного клопотання учасника справи та за умови доведеності наявності поважних причин такого пропуску.
Зі спливом річного строку особа втрачає право на касаційне оскарження безвідносно до поважності причин його пропуску, оскільки такий строк 
є присічним, за виключенням випадків, передбачених у частині третій 
статті 394 ЦПК України.
Отже, при поданні касаційної скарги після спливу одного року з дня складання повного тексту оскаржуваного судового рішення, такий строк може бути поновлений лише при доведеності існування виключних обставин, визначених у пунктах 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України.
Річний строк, який відповідно до положень частини третьої 
статті 394 ЦПК України обраховується від дня складання повного тексту оскаржуваної постанови суду, у цій справі сплинув 06 липня 2023 року. Касаційна скарга подана засобами поштового зв`язку 10 січня 2025 року, тобто більше ніж через рік з дня складання повного тексту оскаржуваного судового рішення, що дає підстави для висновку, що строк на оскарження пропущений. 
Оскільки заявниками подано касаційну скаргу після спливу присічного річного строку, тому заявникам необхідно довести суду касаційної інстанції обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, за наявності яких у цьому випадку строк на касаційне оскарження може бути поновлений.
Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Слід звернути увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 24 липня 
2023 року у справі № 200/3692/21 (провадження № К/990/17155/23) дійшов висновку, що «невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку».
Верховний Суд установив, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята 06 червня 2023 року, забезпечено надання загального доступу - 08 червня 2023 року, останнім днем строку для подачі касаційної скарги на постанову суду було 06 липня 2023 року, тоді як з касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 після повернення первинної касаційної скарги звернулися 10 січня 2025 року. У клопотанні про поновлення строку не зазначено обставин, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України. Цитування норм Закону без посилання на конкретні обставини, які стали причиною пропуску строку, не можуть бути належними, обґрунтованими та поважними підставами для поновлення пропущеного строку.
Враховуючи викладене, клопотання про поновлення строку касаційного оскарження не містить обставини, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, за наявності якої строк на касаційне оскарження пропущений більше ніж на один рік може бути поновленим, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з метою усунення недоліків касаційної скарги та подання нового клопотання (заяви) про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у цій справі необхідно вказати та довести існування обставини, визначеної пунктом 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, а саме: обґрунтувати існування обставин непереборної сили.
Керуючись статтею 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
на ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2022 року, від 02 лютого 2023 року, від 02 березня 2023 року, від 01 квітня 
2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 06 червня 
2023 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                              І. М. Фаловська