Ухвала
Іменем України
13 січня 2025 року
м. Київ
справа № 760/7792/14
провадження № 61-17160ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,               Коротуна В. М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року у провадженні за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» (далі - ТОВ «ДЕБТ ФОРС») звернулось до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, мотивуючи тим, що постановою Київського апеляційного суду від 18 травня 2023 року стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») заборгованість за кредитним договором від 22 листопада 2007 року № 1037-Ф у розмірі 21 964 462 грн 96 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») заборгованість за кредитним договором від 07 березня 2008 року № 1116-Ф у розмірі 3 638 729 грн 04 коп.
23 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 2306/К про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 1037-Ф.
10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАМПІС ФІНАНС» (далі - ТОВ «КАМПІС ФІНАНС») був укладений договір № 10-03/23 про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило, а ТОВ «КАМПІС ФІНАНС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 1037-Ф.
31 травня 2023 року між ТОВ «КАМПІС ФІНАНС» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» укладений договір № 25-05/23 про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «КАМПІС ФІНАНС» відступило, а ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 1037-Ф.
На підставі викладеного, посилаючись на положення статті 442 ЦПК України, ТОВ «ДЕБТ ФОРС» просило замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «ДЕБТ ФОРС» у виконавчому листі № 760/7792/14-Ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 . 
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року заяву ТОВ «ДЕБТ ФОРС» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.
Замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «ДЕБТ ФОРС» у виконавчому листі № 760/7792/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 .
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, якою замінено стягувача у виконавчому листі № 760/7792/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року у розмірі 21 964 462 грн 96 коп. з ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «ДЕБТ ФОРС».
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що розглянувши справу за відсутності належних доказів повідомлення боржника про надходження заяви про заміну стягувача, та про призначення судового засідання, суд першої інстанції не забезпечив ОСОБА_1 можливості обґрунтувати свої заперечення щодо заяви і, таким чином, не взяв до уваги вимоги ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України)
Апеляційний суд посилався на те, що матеріалами провадження доведено, що ТОВ «ДЕБТ ФОРС» є правонаступником кредитора за грошовим зобов`язанням ОСОБА_1 , а тому вважав, що в даному випадку необхідно здійснити   заміну стягувача у виконавчому листі № 760/7792/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №1037-Ф від 22 листопада 2007 року у розмірі 21 964 462 грн 96 коп. з ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «ДЕБТ ФОРС», яке є останнім набувачем прав кредитора у даних правовідносинах.
23 грудня 2024 року до Верховного суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року. 
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції було надіслано на електронну адресу представника  ОСОБА_1 
19 листопада 2024 року, що підтверджує  наданими доказами.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Зважаючи на викладене та те, що строк на касаційне оскарження судового рішення заявником пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі заявлених вимог та порушив принцип заборони повороту до гіршого, адже до подачі апеляційної скарги стягувач міг реалізувати своє право щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 1116-ф від 07 березня 2008 року на суму у розмірі 3 638 729 грн 04 коп., однак після подачі апеляційної скарги стягувач набув право щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 1037-ф від 22 листопада 2007 року у розмірі 21 964 462 грн 96 коп., що значно погіршує становище в порівняні з тим, в якому боржник перебував до подачі апеляційної скарги.    
За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України  підставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову 
у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року залучено до участі у справі ТОВ «Вердикт Капітал» як правонаступника процесуальних прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 листопада 2007 року № 1037-Ф.
Постановою Київського апеляційного суду від 18 травня 2023 року, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором від 22 листопада 2007 року № 1037-Ф у розмірі 
21 964 462 грн 96 коп. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 07 березня 2008 року № 1116-Ф у розмірі 
3 638 729 грн 04 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КАМПІС ФІНАНС» було укладено договір № 10-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «КАМПІС ФІНАНС», а ТОВ «КАМПІС ФІНАНС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором від 22 листопада 2007 року 
№ 1037-Ф.
Відповідно до реєстру боржників до договору № 10-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 до ТОВ «КАМПІС ФІНАНС» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 на суму боргу у розмірі 
26 622 953 грн 71 коп. за кредитним договором № 1037-Ф.
31 травня 2023 року між ТОВ «КАМПІС ФІНАНС» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» було укладено Договір № 31-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «КАМПІС ФІНАНС» відступило ТОВ «ДЕБТ ФОРС», а ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 1037-Ф.
Відповідно до реєстру боржників до договору №31-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 31 травня 2023 до ТОВ «ДЕБТ ФОРС» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 на суму боргу у розмірі 
26 622 953 грн 71 коп. за кредитним договором № 1037-Ф.
29 листопада 2023 року Солом`янським районним судом видано виконавчий лист № 760/7792/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року у розмірі 
21 964 462 грн 96 коп. 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Тому особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.
Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зроблено висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.
Крім того, у вказаній постанові зазначено, що особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду. На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.
У справі, яка є предметом касаційного перегляду, судом апеляційної інстанції установлено, що ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги на користь ТОВ «Вердикт Капітал», яке відступило право вимоги на користь ТОВ «КАМПІС ФІНАНС», яке в свою чергу відступило це право на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС», а тому останнє набуло всіх прав кредитора за зобов`язаннями боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року.
Установивши, що ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло всіх прав кредитора за зобов`язаннями ОСОБА_1 , які виникли за кредитним договором 
№ 1037-Ф від 22 листопада 2007 року, апеляційний суд, зробив правильний висновок про наявність матеріального правонаступництва у спірних правовідносинах та набуття заявником права порушувати питання про заміну сторони стягувача у виконавчому документі (процесуальне правонаступництво).
Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі заявлених вимог та порушив принцип заборони повороту до гіршого, є необґрунтованими, оскільки новим кредитором порушено питання про заміну стягувача у виконавчому листі № 760/7792/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості саме за кредитним договором № 1037-Ф 
від 22 листопада 2007 року на суму 21 964 462 грн 96 коп., в якому вказано стягувачем ТОВ «Вердикт Капітал».   
Отже, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни стягувача у виконавчому листі № 760/7792/14-ц, виданому 
29 листопада 2023 року Солом`янським районним судом  про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 1037-Ф 
від 22 листопада 2007 року у розмірі 21 964 462 грн 96 коп. на підставі постанови Київського апеляційного суду від 18 травня 2023 року,  з ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «ДЕБТ ФОРС».
Результат аналізу змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від
19 грудня 1997 року).
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржувана ухвала апеляційної інстанцій є законною, постановленою з додержанням норм права, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1  строк на касаційне оскарження ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року у провадженні за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:	М. Є. Червинська  	
 	Є. В. Коротенко   В. М. Коротун