ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
19 лютого 2025 року
м. Київ
справа № 755/14759/23
провадження № 51-4999 км 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання                                     ОСОБА_4 ,
прокурора                                                                           ОСОБА_5 ,
захисника                                                                           ОСОБА_6 ,
засудженого                                                                      ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та представника потерпілого ТОВ «Епіцентр К» ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023100040003269 та                                        № 12023100040003276, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Дніпровський районний суд м. Києва вироком від 27 грудня 2023 року визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень і призначив йому покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років і 1 місяць.
На підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим місцевий суд остаточно призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і 1 місяць.
Згідно з вироком ОСОБА_7 засуджено за таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану та замах на викрадення чужого майна в умовах воєнного стану за таких обставин.
04 вересня 2023 року приблизно о 15:30 ОСОБА_7 зайшов у приміщення гіпермаркету «Епіцентр К» по вул. Братиславській, 11, у м. Києві, де, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, взяв дві пари кросівок, поклав їх до рюкзака, який у нього був при собі, та направився в сторону каси, взявши пачку рукавичок. На касі ОСОБА_7 розрахувався лише за рукавички й вийшов з гіпермаркету з неоплаченим товаром, яким надалі розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ «Епіцентр К» матеріальну шкоду на загальну суму 3 158,55 гривень.
Також 17 вересня 2023 року приблизно о 09:30 ОСОБА_7 зайшов у приміщення гіпермаркету «Епіцентр К» по вул. Братиславській, 11 у м. Києві, де, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, взяв один жорсткий диск, один павербанк та три медіаплеєри, поклав їх до кошика для товарів, зайшов з ним в примірочну, де зірвав магнітні кліпси із вищезазначеного товару та переклав його до свого рюкзака. 
Після цього ОСОБА_7 у відділі з побутовими товарами взяв пачку сухих серветок та пішов в сторону каси, де розрахувався лише за серветки. Надалі ОСОБА_7 , утримуючи при собі неоплачений товар, пройшов сигнальні рамки та направився на вихід з магазину, однак був затриманий працівниками охорони. 
Таким чином ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Київський апеляційний суд ухвалою від 08 жовтня 2024 року вирок суду першої інстанції залишив без зміни, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6  просить скасувати оскаржувані судові рішення й призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та суворістю призначеного покарання. 
На обґрунтування своїх вимог захисник вважає, що під час досудового розслідування та розгляду справи в суді першої інстанції було порушено право ОСОБА_7 на захист. Зокрема зазначає, що під час затримання ОСОБА_7 останній висловив бажання користуватися послугами захисника за рахунок держави, однак всі слідчі дії проведені з ним без участі захисника, тому отримані з порушенням докази є недопустимими.
В суді першої інстанції головуюча констатувала факт вручення ОСОБА_7 пам`ятки про права і сама вказала, що він не потребує роз`яснення прав, однак сам обвинувачений про це не говорив.
Відсутність захисника у суді першої інстанції і незабезпечення обвинуваченого ефективним захистом призвело до того, що судом при призначенні покарання не було враховано всіх характеризуючих ОСОБА_7 даних та обставин, що спонукали його до вчинення кримінальних правопорушень.
Також судом першої інстанції під час проголошення вироку не роз`яснено обвинуваченому право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього зауваження.
Крім цього, захисник вказує, що судом не встановлено розміру шкоди за епізодом замаху на крадіжку, що обов`язково підлягає доказуванню для кваліфікації діянь особи за ст. 185 КК України.
Захисник вважає, що у суду були підстави для призначення засудженому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України і звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі положень ст. 75 КК України, а незастосування цих положень закону призвело до явної несправедливості призначеного покарання внаслідок суворості.
Представник потерпілого ТОВ «Епіцентр К» ОСОБА_8 у касаційній скарзі просить змінити оскаржувані судові рішення, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років й на підставі положень ст. 75 КК України просить звільнити його від відбування призначеного покарання.
Представник вважає, що при призначенні покарання судом не було враховано конкретних обставин його вчинення, ставлення самого засудженого до скоєного, який повністю відшкодував заподіяну шкоду, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.
За наявності трьох пом`якшуючих обставин й за відсутності обставин, які обтяжують покарання; за умов перебування на утриманні ОСОБА_7 двох неповнолітніх дітей, на переконання представника потерпілого, є доцільним пом`якшити призначене покарання та звільнити ОСОБА_7 від його відбування на підставі положень ст. 75 КК України.
Позиції учасників судового провадження
Захисник та засуджений підтримали касаційні скарги. 
Прокурор заперечував проти задоволення касаційних скарг захисника і представника потерпілого.
Іншим учасникам судового провадження були направлені повідомлення про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
Мотиви Суду
Відповідно до змісту ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За приписами ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Статтею 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Відповідно до п. 3 ч. 1 цієї статті, доказуванню підлягає вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
За змістом п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Відмежування дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, відповідальність за яке передбачена ст. 51 КУпАП, від крадіжки як кримінально караного діяння відбувається за вартістю викраденого майна. На даний час статтею 51 КУпАП встановлено верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення у розмірі 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.
Таким чином, для кваліфікації діянь особи як крадіжки за ст. 185 КК України обов`язково необхідно встановити вартість викраденого майна, і вона повинна перевищувати  2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на час вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з вироком ОСОБА_7 засуджено за вчинення двох епізодів злочинного діяння, а саме: таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, вчинене 04 вересня 2023 року; замах на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, вчинений 17 вересня 2023 року.
В суді першої інстанції кримінальне провадження розглядалось за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України. 
Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження, та визначені положеннями ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.
Однак, усупереч цим вимогам закону суд першої інстанції у вироку не встановив вартість майна (суму шкоди), яку намагався заподіяти ОСОБА_7 за епізодом замаху на таємне викрадення майна ТОВ «Епіцентр К» в умовах воєнного стану 17.09.2023, але при цьому кваліфікував його діяння за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України. Не звернув на це належної уваги й апеляційний суд.
З огляду на це, допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення вимог КК і КПК України є істотними, що відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для скасування оскаржених рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
За таких обставин, доводи представника потерпілого ТОВ «Епіцентр К» ОСОБА_8 у касаційній скарзі щодо необхідності призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України та звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є передчасними.
Під час нового розгляду в суді першої інстанції необхідно врахувати викладене вище, провести судовий розгляд відповідно до вимог КПК України, за наслідком якого ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.
При цьому колегія суддів касаційного суду з метою недопущення будь-якого впливу на позицію суду при новому розгляді, не вбачає доцільним висловлюватися щодо обґрунтованості інших доводів касаційних скарг захисника, аналіз яких може бути пов`язаний з необхідністю дослідження фактичних обставин справи, що не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.
Крім цього, згідно з положеннями ч. 3 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції розглядає питання про обрання запобіжного заходу під час скасування судового рішення і призначення нового розгляду у суді першої чи апеляційної інстанції.
Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду, колегія суддів вважає необхідним обрати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів. 
Керуючись положеннями ст. ст. 433, 434, 436, п. 1, 2 ч. 1 ст. 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково, а касаційну скаргу представника потерпілого ТОВ «Епіцентр К» ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Обрати  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 19 квітня 2025 року включно.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення,                                            є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                               ОСОБА_3