ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

16 січня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/2845/24
Головуючий у першій інстанції – Лібстер А. С.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/96/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Мамонової О.Є.,
суддів – Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр",
відповідач: ОСОБА_1 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28 серпня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

                                       У С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останньої на його користь заборгованість за кредитним договором №2110854953516 від 18.04.2021 у розмірі 30 941 грн; витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн; понесені витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю  «Служба Єдиного кредитування» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про надання фінансових послуг №2110854953516 «Стандартний», за умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 3 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.
На виконання умов укладеного договору ТОВ «Служба Єдиного кредитування» перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3 000 грн. 
01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором про надання фінансових послуг №2110854953516 від 18.04.2021, щодо боржника ОСОБА_1 
10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» за договором відступлення права вимоги №10-03/2023/01, у тому числі за договором про надання фінансових послуг №2110854953516 від 18.04.2021, щодо боржника ОСОБА_1 .
          Станом на день подання позову відповідачем заборгованість за кредитним договором не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку із чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість у загальному розмірі 54 703,80 грн, з яких:
- 3 000 грн заборгованість за кредитом (за тілом кредиту);
- 51 703,80 грн заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимог. 
З урахуванням принципу розумності, співмірності і пропорційності позивач просив стягнути заборгованість у розмірі 30 941 грн, з яких:
- 3 000 грн – заборгованість за кредитом (за тіло кредиту);
- 27 941 грн – заборгованість за відсотками.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.08.2024 позов ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором  позики задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання фінансових послуг №2110854953516 від 18.04.2021 у розмірі 22 950 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» судовий збір у сумі 3 028 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення районного суду змінити, зменшивши визначену судом першої інстанції суму заборгованості за договором про надання фінансових послуг №2110854953516 від 18.04.2021, з 22 950 грн до 3 960 грн, посилаючись на його незаконність, ухвалення з порушенням норм матеріального права та неправильним застосуванням норм процесуального права, із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції неправильно визначено строк кредитування, що призвело до безпідставного стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання фінансових послуг №2110854953516 від 18.04.2021 у розмірі 18 990 грн, яка є сумою нарахованих відсотків після 03.05.2021, тобто спливу 16 днів, який на думку відповідача, є кінцевим терміном кредитування.
Заявник зазначає, що суд першої інстанції частково задовольнивши позовні вимоги, не вирішив питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені відповідачем по даній справі, чим порушив ч. 1 ст. 137, ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Коллект Центр» просить рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, відмовити у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу або зменшити її розмір, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.
Товариство указує, що у п. 1.9 договору визначено граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік, зазначене відображено також у заяві-анкеті, відповідно до умов якої строк становить 365 днів, тому враховуючи, що договори укладено 18.04.2021, граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) закінчився 18.04.2022, користування кредитними коштами в даний період здійснювалось в межах погодженого сторонами строку кредитування, який супроводжувався нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у договорі.
Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження належного виконання умов договору та контррозрахунок заборгованості здійснений відповідачкою, тому відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених кредитором розрахунків.
Зауважує, що сторонами при укладені договорів досягнуто згоди щодо фіксованого розміру процентної ставки для певного періоду користування кредитними коштами, в залежності від виконання позичальником умов договору. Договори відповідають вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін, позичальник був ознайомлений з умовами договору, висловив своє волевиявлення шляхом підписання договору, що свідчить про прийняття таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків, у судовому порядку не оскаржувались.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на неї, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов ТОВ «Коллект Центр» суд першої інстанції виходив з того, що з розрахунку заборгованості слідує, що у ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 01.12.2021, на дату відступлення права вимоги ТОВ «Служба миттєвого кредитування» ТОВ «Вердикт Капітал» (в межах заявлених позовних вимог), заборгованість по основній сумі кредиту становить 3 000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 19 950,00 грн. 

Судом у справі встановлено, що 18.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг №2110854953516 «Стандартний» (а.с. 5-7). Договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором G5.
За цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов договору, його додатків та правил (п. 1.1. договору).
Кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Орієнтовний строк повернення кредиту – 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту дати всіх нарахованих процентів (п. 1.2.-1.3. договору).
Пунктом 1.4 передбачено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі – «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: 
а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтованого строку повернення кредиту;
б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а);
в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б);
г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в);
д) тип процентної ставки – фіксована.
Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати (1.4.1. договору).
В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 15 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом (1.4.2. договору).
Граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік (п. 1.9 договору). 
З інформації ТОВ «ФК «Вей фор пей» убачається, що останнім 18.04.2021 о 20:35:26 здійснено переказ грошових коштів на номер картки НОМЕР_1 , власником (емітентом) якої є COMMERCIAL BANK PRIVAT BANK, на підставі договору №2110854953516 на суму 3 000 грн (а.с. 11).
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №2110854953516 від 18.04.2021, що складений ТОВ «Служба миттєвого кредитування», за кредитним договором №2110854953516 від 18.04.2021, сума боргу складає 22 950 грн, з яких: 3 000 грн – тіло; 19 950 грн – відсотки (а.с. 11-13).

01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) укладено договір факторингу №1-12, згідно з п. 2.1. якого за цим договором клієнт – первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 60 168 947 грн, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договором про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками (а.с. 16-18).
Відповідно до 2.2. до умов цього договору фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від боржників, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані фактором суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.
З  дати відступлення прав вимоги фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані клієнтом) за договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів фінансових послуг (п. 2.3. договору).
Пунктами 2.4. – 2.5. договору передбачено, що за цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за яким передається. Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі.
За цим договором клієнт відступає, а фактор приймає право вимоги. Реєстр боржників в електронному вигляді (додаток № 1) передається фактору за актом приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді (додаток № 2) не пізніше наступного робочого дня після здійснення повного фінансування на користь клієнта відповідно до розділу 7. Реєстр боржників (додаток № 3) передається фактору за актом приймання-передавання реєстру боржників (додаток № 4) не пізніше наступного робочого дня після здійснення повного фінансування на користь клієнта відповідно до розділу 7. Право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання реєстру боржників (додаток 2), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги (п.п. 6.1.2. – 6.1.4 договору).
03.12.2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали Акт приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді за договором факторингу №1-12 від 01.12.2021, за яким клієнт передав, а фактор прийняв: реєстр боржників в електронному вигляді наданий на флеш-носії, у розмірі 12,9 Мбайт, вимоги по боржниках в кількості 31 632, загальна сума простроченої заборгованості складає 60 183 678,63 грн (а.с. 91 зворот).
Згідно з копією реєстру боржників, який є Додатком №3 до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021, серед переліку боржників є ОСОБА_1 , загальна сума її заборгованості складає 22 950 грн, з них 3 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 19 950 грн – заборгованість по процентам (а.с. 18 зворот – 20, 21).
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №2110854953516 від 18.04.2021, що складений ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.03.2023:
- станом на дату відступлення на 01.12.2021 загальна сума заборгованості склала 22 950 грн, з них 3 000 грн  - заборгованість по основній сумі кредиту, 19 950 грн – заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 
- станом на дату розрахунку на 10.03.2023 загальна сума заборгованості склала 54 703,80 грн, з них 3 000 грн  - заборгованість по основній сумі кредиту, 19 950 грн – заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 31 753,80 грн – нараховані відсотки згідно кредитного договору (дата початку нарахування 01.12.2021, дата кінця нарахування (включно), відсоткова ставка 7,67%) (а.с. 14).

10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (новий кредитор) укладено договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с. 22-25).
За цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитора належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, надалі за текстом – боржники, зазначених у додатках №1 та №3 до цього договору (надалі також – реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом – «основні договори», надалі за тестом – права вимоги, новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором.
Права вимоги, що є предметом цього договору належить первісному кредитору, у тому числі на підставі договору факторингу № 1-12 від 2021-12-01 року між первісним кредитором та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (п. 2.1 договору).
Відповідно до п. 5.1. договору первісний кредитор зобов`язаний передати новому кредитору реєстр боржників (в електронному та друкованому (підписаному) вигляді) та документацію на умовах та в порядку визначених цим договором. Первісний кредитор має право передати документацію в тому числі у вигляді копій договорів. При цьому, умови передачі документації будуть вважатися виконаними. Первісний кредитор не несе будь-якої відповідальності за стан та наявність документації.
Реєстр боржників в електронному вигляді (додаток № 1) передається новому кредитору за актом прийому-передачі реєстру боржників в електронному вигляді (додаток № 2) не пізніше наступного робочого дня після підписання новим кредитором цього договору. Реєстр боржників в електронному вигляді передається відповідній особі нового кредитора шляхом запису на матеріальний носій, наданий новим кредитором. Реєстр боржників в друкованому (підписаному) вигляді (додаток № 3) передається новому кредитору за актом прийому передачі (додаток № 4) не пізніше наступного робочого дня після підписання новим кредитором цього договору (п.п. 5.1.1. – 5.1.3. договору). 
Права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором на набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту прийманні-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (додаток № 4) (п. 5.2. договору).
10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» уклали Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором №10-03/2023/01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023, за яким на виконання умов договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023, первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 29 141. Після цього, з урахуванням умов договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року, від первісного кредитора до нового кредитора переходять права вимоги заборгованості до боржників і новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлі продажу) прав вимоги від 10.03.2023, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру немає (а.с. 25).
Згідно з копією реєстру боржників, який є додатком №3 до договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023, серед переліку боржників є ОСОБА_1 , загальна сума її заборгованості складає 54 703,80 грн,  з них 51 703,80 грн  – сума заборгованості за нарахованими процентами, 3 000 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням (а.с. 25 зворот – 27, 28).
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №2110854953516 від 18.04.2021, що складений ТОВ «Коллект Центр» за період нарахувань з 10.03.2023 по 08.03.2024 заборгованість ОСОБА_1 складає 54 703,80 грн, з них 3 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 51 703,80 грн – заборгованість за відсотками (а.с. 15).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.  Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання. 
Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;; 
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

У справі встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг №2110854953516 «Стандартний» від 18.04.2021, за яким нею отримано 3 000 грн.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.  
Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання  обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).
Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).
Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.
Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17).
Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).
З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. 
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

У справі встановлено та оспорюється сторонами, що ТОВ «Коллект Центр», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання фінансових послуг №2110854953516 «Стандартний» від 18.04.2021, на підтвердження чого у справі наявні:
- договір факторингу №1-12 від 01.12.2021, укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та первісним кредитором ТОВ «Служба миттєвого кредитування»;
- акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 1-12 від 01.12.2021;
- витяг з додатку №3 до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 - реєстр боржників до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021;
- договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023, укладений між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр»;
- акт прийому-передачі реєстру боржників за договором №10-03/2023/01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023;
- витяг з додатку №3 до договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023 - реєстр боржників до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023.

В апеляційній скарзі відповідачем оспорюється розмір заборгованості за договором про надання фінансових послуг №2110854953516 від 18.04.2021. Останній вважає, що строк кредитування за даним договором становить 16 днів, а тому нарахування процентів після спливу цього строку, а саме після 03.05.2021, у сумі 18 990 грн, є безпідставним.
Такі доводи ОСОБА_1 спростовуються наступним.
Умовами укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» договору №2110854953516 від 18.04.2021 встановлено орієнтовний строк повернення кредиту – 16 днів з моменту отримання кредиту (п. 1.3 договору) та граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) - 1 рік (п. 1.9 договору).
У п. 1.4. договору передбачено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі – «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: 
а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтованого строку повернення кредиту;
б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а);
в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б);
г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в);
д) тип процентної ставки – фіксована.
Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати (1.4.1. договору).
В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом (1.4.2. договору).
Тобто, умовами договору про надання фінансових послуг №2110854953516 від 18.04.2021 передбачено, що строк дії кредитного договору складає 1 рік, протягом якого нараховуються проценти, які підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. 
Договір про надання фінансових послуг №2110854953516 «Стандартний» укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» 18.04.2021, строком на 1 рік, з орієнтовним строком повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту, тобто до 04.05.2021, проте кошти відповідачкою не були повернуті, тому кредитодавцем обґрунтовано нараховувалися проценти кожні 16 днів протягом строку дії кредитного договору (1 рік).
Таким чином, за цим кредитним договором нарахування відсотків здійснювалося в межах строків, передбачених його умовами, а тому висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 22 950 грн (3 000 грн – тіло кредиту, 19 950 грн – відсотки) є обґрунтованим, а твердження ОСОБА_1 щодо того, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто заборгованість, що є безпідставно нарахованими відсотками після 03.05.2021, є помилковим.
Ураховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки воно ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять підстав для його скасування. 

Колегія суддів не знаходить підстав для вирішення судом апеляційної інстанції питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені відповідачем у суді першої інстанції по даній справі, з огляду на таке. 
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
За приписами ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У цій справі апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28 серпня 2024 року – залишено без змін. Таким чином, з огляду на положення  ч. 13 ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Судом, що ухвалив 28.08.2024 рішення у даній справі є Новозаводський районний суд м.  Чернігова, який  питання про судові витрати, а саме витрати відповідача на професійну правничу допомогу не вирішив. Таким чином питання щодо розподілу витрат відповідача на професійну правничу допомогу належить до компетенції Новозаводського районного суду м. Чернігова у порядку ст. 270 ЦПК України. 
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                         
                                 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28 серпня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                О.Є. Мамонова

Судді:                                                                        О.І. Онищенко  

                                                                                  Н.В. Шитченко