ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 р. 	Справа № 520/21691/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2024, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., м. Харків, повний текст складено 14.10.24  по справі № 520/21691/24
за позовом               Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд"  
до               Харківської митниці                       
про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Тренд» (далі – ТОВ «Авто Тренд», Товариство, позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці (далі – відповідач, митний орган), в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000341/2 від 09.05.2024;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Тренд» судовий збір у сумі 7564,85 грн та витрати на оплату професійної правничої допомоги у сумі відповідно до доказів, що надаються до позову.
В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність складеного відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000341/2 від 09.05.2024, оскільки при здійсненні митного оформлення ввезеного на митну територію України товару за митною декларацією № 24UA807200007708U6 від 08.05.2023 позивачем було надано відповідачу вичерпний перелік як основних так і додаткових документів, які кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, підтверджують усі числові значення складових митної вартості і не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Посилаючись на приписи статей 53-54 Митного кодексу України (далі – МК України) стверджував, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити усі складові її числового значення та здійснити перевірку усіх наданих до митного оформлення документів, однак, у спірних правовідносинах відповідач лише обмежився посиланнями на відсутність у наданих товариством документах усіх необхідних даних для визначення митної вартості за ціною договору та на наявність розбіжностей, проте жодним чином не конкретизував яким чином це впливає на правильність визначення митної вартості.
На думку позивача, наявність у відповідача обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів, при цьому, однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без надання відповідних роз`яснень та обґрунтувань, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Крім того, стверджував, що при використанні цінової бази ЄАІС, відповідачем  з невідомих причин використана для порівняння митна декларація іншого імпортера без урахування обсягів партії, умов поставки, комерційних умов, тощо, а у спірному рішенні окрім номера та дати митної декларації, на підставі якої здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, не зазначено будь – яких пояснень або порівнянь характеристик імпортованих товарів, що свідчить про необґрунтованість здійснених коригувань.
Повідомив, що на час подання позову, орієнтовна сума витрат позивача на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції складає 9000,00 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі № 520/21691/24 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" (пров. Сімферопольський, буд. 6, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61052, код ЄДРПОУ 38493680) до Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61005, код ЄДРПОУ 44017626) про визнання протиправним та скасування рішення – задоволено.
Визнано противоправним та скасовано рішення Харківської митниці (код ЄДРПОУ 44017626) про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000341/2 від 09.05.2024.
Стягнуто з Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61005, код ЄДРПОУ 44017626) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" (пров. Сімферопольський, буд. 6, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61052, код ЄДРПОУ 38493680) сплачений судовий збір у розмірі 7564 (сім тисяч п`ятсот шістдесят чотири) грн. 85 коп.
Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та порушення норм процесуального і матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 по справі № 520/21691/24 та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Тренд».
В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що контроль правильності визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за ЕМД №24UA807200007708U6 від 08.05.2024, здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог статті 54 МК України шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також статей 336, 337, 363 МК України в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками. У результаті порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, було встановлено, що рівень митної вартості товару 1 згідно ЄАІС становить 7,23 дол. США/кг., водночас задекларований позивачем рівень митної вартості – 3,56 дол. США/кг. (джерело: ЕМД №UA205140/2024/23081 (24UA205140023081U8) від 05.04.2024 (товар 7). Рівень митної вартості товару 2 згідно ЄАІС становить 6,23 дол. США/кг., разом з цим задекларований позивачем рівень митної вартості – 4,72 дол. США/кг. (джерело: ЕМД №UA100120/2024/212208 (24UA100120212208U5) від 12.03.2024 (товар 1), що свідчить про заниження позивачем дійсної митної вартості імпортованих товарів.
Зауважив, що спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів щодо можливого заниження митної вартості товарів, зокрема за кодом: 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості) та 106-2 (Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів) є обов`язковою до виконання рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи та вже свідчить про наявність обґрунтованого сумніву та є підставою для витребування додаткових документів. Звернув увагу суду апеляційної інстанції, що жоден нормативно-правовий акт не зобов`язує митний орган у запиті про надання додаткових документів зазначати, які саме розбіжності були виявлені посадовою особою митного органу під час аналізу документів, поданих до митного оформлення. За таких обставин, вимога митниці, скерована декларанту у направленому електронному повідомленні, про надання  наявних у нього додаткових документів узгоджується з нормами частини 3 статті 53 МК України та висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 04.08.2021 по справі № 520/4787/19, від 04.08.2021 по справі № 520/3421/19.
На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог частини 5 статті 55 МК України була проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявною у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна у розпорядженні митного органу, за наслідками чого  позивача було повідомлено, що він або уповноважена ним особа за власним бажанням можуть подати додаткові, наявні у них документи, для підтвердження заявленої митної вартості товару. Однак, 08.05.2024 декларантом підприємства було надіслано лист № 37, в якому було зазначено про неможливість надання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість, та вимога щодо прийняття митницею рішення, тобто декларантом не було доведено митниці заявлену митну вартість, у зв`язку з чим, Харківською митницею прийнято спірне рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару за методом ідентичних товарів, у відповідності до статті 60 МК України, при прийнятті яких, за основу взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься ціновій базі ЄАІС про подібні товари, митне оформлення яких вже здійснено.
З огляду на вищевикладене, вважав, що рішення про коригування митної вартості № UA807000/2024/000341/2 від 09.05.2024 винесене на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами МКУ та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, тому обставини для їх скасування відсутні.
Переконував, що витрати на послуги адвоката у сумі 5000,00 грн є явно необґрунтованими, завищеними та не відповідають принципу обґрунтованості та співрозмірності, а також становлять надмірний тягар для відповідача.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, позивач зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 - без змін.
В обґрунтування відзиву зазначив, що в апеляційній скарзі відповідач вказує на розбіжності в документах, які не зазначені митним інспектором в графі 33 оскаржуваного рішення та не були підставою для його прийняття, а тому посилання на них є безпідставним.
Стверджував, що позивачем були включені всі складові до розрахунку митної вартості товару, а сума витрат на транспортування товару як до кордону України так і по її території підтверджена належними документами, які не мають жодних розбіжностей та давали можливість митному органу встановити усі необхідні числові значення.
Наполягав, що у разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, однак у спірних правовідносинах відповідач не вчинив таких дій, що свідчить про необґрунтованість здійснених коригувань.
Враховуючи, що митним органом не наведено жодного обґрунтованого сумніву у задекларованій ТОВ "Авто Тренд" митній вартості, оскільки усі розбіжності спростовуються документами, поданими позивачем до митниці, наполягав, що суд першої інстанції, аналізуючи підстави, вказані в графі 33 оскаржуваного рішення, дійшов обґрунтованого висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000341/2 від 09.05.2024 є протиправним.
В іншій частині зміст відзиву на апеляційну скаргу є тотожним змісту позовної заяви.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та виробником товару АNHUI JICHENG TRADING GO, LTD, Китай укладено контракт № ВО14072022 від 14.07.2022.
Умовами контракту передбачено, що продавець продає, а покупець купує товар - запасні частини для автомобілів на умовах FОВ Нінгбо. Асортимент товару визначається в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього контракту (пункт 1.1 контракту).
Ціна товару, що поставляється, встановлюється у доларах США за одиницю товару і визначається в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього контракту. Ціна товару включає вартість упаковки, маркування, доставки до місця призначення та навантаження на судно, вартість експортних митних процедур, мит, податків, що сплачується при вивезенні (пункт 3.2. контракту).
Згідно з інвойсом № JС-23-QАТЗ від 29.03.2023, наданим продавцем, позивач ввіз на митну територію України товар на загальну суму 43852,50 доларів США.
08.05.2024 для митного оформлення товару позивач надав до відповідача митну декларацію № 24UА807200007708U6. У графі 12 митної декларації «відомості про вартість» позивач зазначив митну вартість товару - 1902038,47 грн, яка вираховується шляхом додавання вартості товару за інвойсом до витрат на транспортування товару до кордону України.
На підтвердження митної вартості товару позивач надав до митниці наступні документи: декларацію митної вартості; контракт № ВО14072022 від 14.07.2022; інвойс № JС-23-QАТЗ від 29.03.2023; пакувальний лист б\н до інвойсу; сертифікат про походження товару від 22.02.2024; банківський платіжний документ № 75 від 19.12.2023; коносамент № QN24010367А від 11.02.2024; залізничну накладну № 31506393 від 23.04.2024; договір про транспортне - експедиторське обслуговування № АТ-23-0205 від 15.11.2023, укладений між експедитором та ТОВ «Авто Тренд»; заявку від 05.09.2023 до договору про транспортне - експедиторське обслуговування, довідку про витрати на транспортування вантажу № 428699-1 від 10.04.2024; рахунок щодо сплати вартості перевезення № LS-4553989 від 10.04.2024.
За результатами проведеного контролю митної вартості товару відповідачем видано рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2024/000341/2 від 09.05.2024, відповідно до якого митна вартість товару № 1 та товару № 2 визначена митницею за другорядними методами на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС (тов. 1 МД №UА205140/2024/23081 від 05.04.2024 (тов.7). тов. 2 МД № UА100120/2024/212208 від 12.03.2024 (тов.1)). Рівень митної вартості товару № 1 визначено на рівні 7,25 дол. США за кг., товару № 2 - 6,25 дол. США за кг.
09.05.2024 на підставі рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807200/2024/000400.
Позивач не погодився із завищенням митної вартості і звернувся до відповідача з проханням про випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання згідно із частиною 7 статті 55 МК України із наданням відповідачу нової митної декларації № 24UА80720000778U9 від 09.05.2024.
Далі, керуючись частиною 8 статті 55 МК України, якою передбачено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, позивач звернувся до відповідача із заявою № 28/05-1 від 28.05.2024, з проханням скасувати рішення про коригування митної вартості товару.
В обґрунтування заявленої митної вартості позивач додатково надав відповідачу роз`яснення щодо складової митної вартості та документи, які вимагала митниця, а саме, бухгалтерську довідку № 1 від 28.05.2024, додаткову угоду № 1 від 03.01.2024, акт № ЛШ00-003603 надання послуг від 11.05.2024 з експедитором, платіжну інструкцію № 13044 від 13.05.2024 про оплату послуг експедитора, лист - довідку експедитора № 8 від 22.05.2024.
У відповідь на звернення позивача щодо перегляду рішення про коригування митної вартості відповідачем надіслано лист від 07.06.2024 про відмову у скасуванні рішень про коригування митної вартості.
Не погоджуючись з наведеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності оскаржуваного рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товару № UA807000/2024/000341/2 від 09.05.2024, оскільки застосовуючи резервний метод при визначенні митної вартості товарів, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митним органом не наведено пояснень щодо зроблених коригувань про обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, а відтак таке рішення прийнято без урахуванням усіх обставин, що мають значення для справи та підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набрав чинності з 01.06.2012 (далі – МК України).
Статтею 246 МК України встановлено, що   метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина 1 статті 248 МК України).
Згідно з частиною 8 статті 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів.
На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.
Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до частини 5 статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Положеннями частини 6 статті 54 МК України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).
За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Водночас частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16, від 21.06.2022 по справі № 820/6811/16, від 20.03.2024 по справі № 826/5959/17.
Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа № 21-498а15) та у постанові Верховного Суду від 30.04.2024 по справі № 826/15125/17.
З огляду на положення пункту 1.1 контракту № ВО14072022 від 14.07.2022, колегія суддів зазначає, що документом, на підставі якого повинна була визначена вартість товарів при здійсненні їх митного оформлення під час ввезення на митну територію України за митною декларацією № 24UA807200007708U6 від 08.05.2023, є відповідний інвойс.
Так, відповідно до інвойсу № JC-23-QAT3, позивачу поставлялись товари:
- Reactive rod VAZ 2101-07 (set of 5 pcs) у загальній кількості 480 шт по ціні 19,50 дол. США/шт;
- Jet rod VAZ 2101-07 longitudinal short  у загальній кількості 1005 шт по ціні 6,30 дол. США/шт;
- Reactive rod VAZ 2101-07 longitudinal middle left+right у загальній кількості 1002 шт по ціні 8,00 дол. США/шт;
- Reactive rod VAZ 2121. 21213 (set of 5 pcs) у загальній кількості 1050 шт по ціні 18,43 дол. США/шт;
- Wheels у загальній кількості 4 шт по ціні 149,625 дол. США/шт, загальною вартістю за інвойсом 43852,50 дол. США.
Вищенаведеним  інвойсом підтверджено, що товар поставлявся на умовах FOB Ningbo, що узгоджується з умовами контракту.
Колегія суддів зазначає, що виникнення обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості за ціною угоди, митний орган пов`язує з наявністю цінової інформації в ЄАІС Держмитслужби України щодо подібних/аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено за ціною вищою ніж рівень митної вартості задекларований позивачем, у зв`язку з чим зроблено висновок про не зазначення всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
На підставі викладеного, відповідно до вимог частини 5 статті 55 МК України була проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявною у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна у розпорядженні митного органу, за наслідками чого  позивача було повідомлено, що він або уповноважена ним особа за власним бажанням можуть подати додаткові, наявні у них документи, для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Обґрунтовуючи причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог статей 54, 55, 57, 58, 59, 60-63 МК України, відповідачем зазначено про невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені у повній мірі документально, а також у зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові : значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема:
- наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству;
- відсутні каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- сума оплати, яка зазначена у банківському платіжному документі, платіжна інструкція від 19.12.2023. №75 не відповідає сумі заявленій у інвойсі від 29.03.2023. № JС-23-QAТЗ, наданому до митного оформлення;
- декларантом не надана експортна декларація, наявність якої передбачено пунктом 2.3 контракту від 14.07.2022 №8014072022;
- відсутні банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, що суперечить вимогам Наказу МФ України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення»;
- відсутні банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати морського фрахту, передбаченого умовами коносаменту № QN24010367А від 11.02.2024;
- за інформацію з мережі інтернет (mаеrsк.соm) контейнер GESU623310 за коносаментом QN24010367В вивантажено з судна у порту GDANSK (Польща) 31.03.2024 о 15:53, а завантажено на транспортний засіб для доставки в Україну 03.04.2024 о 02:16 (скріншот логістики перевезення додано), а тому вбачаються додатково понесені витрати на зберігання товару в порту призначення, однак вищевказані витрати не зазначені у відповідних графах ДМВ та не відображені в жодному транспортному документі. Таким чином, відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтверджені документально, не визначені кількісно та достовірно, що суперечить положенням пункту 2 частини 2 статті 52 МК України, частинам 2, 9, 10 та 21 статті 58 МК України, що свідчить про не додання всіх складових до розрахунку митної вартості;
- декларантом не надано документи, що вказані у графі 3 залізничної накладної від 23.04.2024 № 31506393.
Надаючи оцінку правомірності рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000341/2 від 09.05.2024 колегія суддів зазначає наступне.
Так, з посиланням на аналіз баз даних АСМО “Інспектор” та ЄАІС Держмитслужби України та встановлення, що рівень митної вартості подібних товарів у максимально наближений час є більшим і становить 7,25 дол. США/кг по товару № 1 (джерело МД № UA205140/2024/23081 від 05.04.2024) та 6,25 дол. США/кг по товару № 2 (джерело МД № UA 1000120/2024/212208 від 12.03.2024), митну вартість товару скориговано до відповідного рівня за другорядним методом (за ціною щодо ідентичних товарів).
Колегія суддів зазначає, що порядок коригування митної вартості товарів встановлено статтею 55 МК України. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
За Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості. 
Однак, як вбачається зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості, відповідач, обґрунтовуючи застосування резервного методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в порушення вказаних вимог, обмежився лише посиланням на номер та дату митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не відобразивши при цьому пояснень щодо зроблених коригувань з наведенням порівняння обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов за митною декларацією позивача та декларацією, яка використана митним органом при визначенні митної вартості, порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. При цьому, у рішеннях не проведено детальне дослідження цих митних декларацій з доданими до них документами, не наведено вартісні та якісні характеристики товару, що має суттєве значення, оскільки ціна товару за контрактом встановлюється виходячи не з ваги товару, а з його характеристик, а ідентифікація раніше оформленого митницею товару, на підставі лише зазначених вище відомостей не можлива лише з посиланням на раніше оформлену митну декларацію.
З наданих до матеріалів справи митних декларацій № UA205140/2024/23081 від 05.04.2024 та № UA 1000120/2024/212208 від 12.03.2024, які брались відповідачем за основу при коригуванні митної вартості товарів, вбачається, що кількісні та якісні характеристики імпортованих товарів за вказаними документами є відмінними від тих, що декларувались позивачем.
Так, відповідно до порівняльної ЕМД № UA205140/2024/23081 від 05.04.2024 декларувався товар 7: Запасні частини для легкових автомобілів, нові: - Ричаг підвіски, арт. 210026 4 шт; - Ричаг підвіски, арт. 210217 – 1 шт; - Ричаг підвіски, арт. 210218 – 1 шт; - Ричаг підвіски, арт. 210350 – 5 шт; - Ричаг підвіски, арт. 210427 – 2 шт; - Ричаг підвіски, арт. 210429 – 1 шт; - Ричаг підвіски, арт. 210608 – 20 шт; - Ричаг підвіски, арт. 210609 – 10 шт; - Ричаг підвіски, арт. 210633 – 5 шт. Код країни походження CN. Маса брутто (кг) – 1531.088, маса нетто (кг) – 1435,13.
Водночас, відповідно до поданої позивачем до митного оформлення ЕМД № 24UA807200007708U6 від 08.05.2023 декларувався товар 1: Запасні частини до системи підвіски автомобілів, не штамповані, не для промислового складання транспортних засобів: штанга реактивна 2101-07 (комплект з 5 штук: 2101-2919110 – 1 шт, 2101-2919013 – 2 шт, 2101-2919011 – 1 шт, 2101-2919012 – 1 шт) – 490 компл, штанга реактивна 2101-07 (комплект 2101-2919011 – 1 шт, 2101-2919012 – 1 шт) – 1002 компл. Код країни походження CN. Маса брутто (кг) – 14003, маса нетто (кг) – 13351.
Відповідно до порівняльної ЕМД № UA 1000120/2024/212208 від 12.03.2024 декларувався товар 1: Запчастини до підйомників для малярних та будівельних робіт: колеса ходові, нові, матеріал виготовлення: гума + сталь, діаметром коліс від 15-16,5 дюймів: Ведуче колесо TVH 14149054 арт. СІ2/2820302890 (діаметр колеса 15 дюймів) – 20 шт.; Ведуче колесо TVH 9235513 арт. СІ2/2820302920 (діаметр колеса 15 дюймів) – 4 шт.; Антипробійні шини (колеса в зборі) Артикул TVH 9209002 арт. СІ2/196Р310391 (діаметр колеса 16 дюймів). Код країни походження CN. Маса брутто (кг) – 2153,96, маса нетто (кг) – 1982,08.
Разом з цим, відповідно до поданої позивачем до митного оформлення ЕМД № № 24UA807200007708U6 від 08.05.2023 декларувався товар 2: Колеса ходові, зі сталі, до легкових транспортних автомобілів: колесо – 4 шт. Торговельна марка: нема даних. Країна виробництва: CN. Виробник Anhui Wheel corporation CO, LTD. Код країни походження CN. Маса брутто (кг) – 140, маса нетто (кг) – 136.
З аналізу вищенаведених ЕМД позивача вбачається, що види товару (найменування, артикули, серійні номери), їх кількісні та вагові характеристики є суттєво відмінними з порівняльними деклараціями, що могло мати істотний вплив на визначення ціни за одиницю товару. 
Крім того, дослідивши ЕМД № UA205140/2024/23081 від 05.04.2024 та № UA1000120/2024/212208 від 12.03.2024,  якими керувалась митниця при винесенні спірних рішень про коригування митної вартості, колегією суддів встановлено відмінність в умовах поставки, а саме FCA HU Ullo та FCA BE Waregem відповідно за порівняльними ЕМД та FOB CN Ningbo, зазначеною у декларації позивача, що надавалась до митного оформлення.
Наведене у сукупності дає підстави для висновку, що зазначені у порівняльних деклараціях товари не є подібними (аналогічними) товарам, вказаним у ЕМД № № 24UA807200007708U6 від 08.05.2023, що була надана позивачем до митного оформлення.
Щодо посилань митного органу на рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству колегія суддів зазначає, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю подібних товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Так, за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 травня 2022 року у справі № 2040/6019/18, наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Доводи митниці про ненадання позивачем до митного оформлення каталогів, специфікацій, загальних прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.
Так, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27.01.2022 по справі № 810/3667/15, каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Таким чином, відомості, наведені у вказаних документах виробника товару, не мають імперативного характеру, а отже у разі їх наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.
Слід також врахувати висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.12.2023 по справі № 810/3766/16, згідно з яким ненадання декларантом запитуваних митним органом документів (каталогів, специфікацій, загальних прейскурантів (прайс-листів) виробника товару за відсутності у митниці підстав для витребування додаткових документів та належного (об`єктивного) обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, якщо таких документів не надано, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування відповідачем іншого, зокрема, резервного методу визначення митної вартості товару. 
Варто зазначити, що умовами пункту 2.3. контракту № ВО14072022 від 14.07.2022, зокрема визначено, що продавець направляє покупцю засобами електронного зв`язку копії наступних документів: контракт, коносамент, пакувальний лист із зазначенням брутто/нетто по кожній позиції, інвойс, сертифікат походження, експортну декларацію. Тобто умовами контракту не передбачено надання позивачу каталогів, специфікацій, загальних прейскурантів (прайс-листів), а відтак у митного органу були відсутні підстави для витребування таких документів.
Щодо невідповідності суми оплати, яка зазначена у платіжній інструкції від 19.12.2023 № 75, сумі, що відображена у наданому до митного оформлення інвойсі від 29.03.2023. № JС-23-QAТЗ, слід вказати таке.
Зі змісту наявної в матеріалах справи платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах для юридичної особи (в т.ч. ФОП) № 75 від 19.12.2023 (а.с. 38) колегією суддів встановлено, що позивач здійснив оплату на рахунок продавця АNHUI JICHENG TRADING GO, LTD у розмірі 46364,04 дол. США.
У призначені платежу відображено номер контракту № В014072022 від 14.07.2022 та два інвойси: INV. JC-23-QАТ3 від 29.03.2023 та INV. JC-23-QАТ9 від 04.12.2023.
Як вбачається з обставин цієї справи, при митному оформлені товару за ЕМД № 24UA807200007708U6 від 08.05.2023 до митниці надано один з цих інвойсів, а саме INV. JC-23-QАТ3 від 29.03.2023 на суму 43 852,50 дол. США, який видано конкретно до цієї поставки товару.
Зазначена в інвойсі INV. JC-23-QАТ3 від 29.03.2023 сума поставки  43 852,50 дол. США відповідає загальній сумі за рахунком, зазначеній у МД № 24UA807200007708U6 та декларації митної вартості від 08.05.2024, що надавались до митного оформлення. 
З наведеного вбачається, що однією платіжною інструкцією здійснено оплату за двома інвойсами, які стосувались різних поставок товару, при цьому сам платіжний документ має чіткі посилання на реквізити контракту, інвойсу, платника та отримувача коштів, а загальна сума сплати - 46364,04 дол. США є більшою ніж сума за інвойсом INV. JC-23-QАТ3 від 29.03.2023 (43 852,50 дол. США).
Бухгалтерською довідкою від 28.05.2024 підтверджено, що платіжною інструкцією № 75 від 19.12.2023 була також оплачена інша партія товару, у зв`язку з чим, сума оплати за платіжною інструкцією більше ніж сума інвойсу INV. JC-23-QАТ3 від 29.03.2023.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що надана до митного органу платіжна інструкція, є підтвердним документом, що посвідчує здійснену позивачем на рахунок продавця оплату за товар, що поставляється, а отже доводи митного органу в цій частині не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Щодо не надання експортної декларації, наявність якої передбачено пунктом 2.3 контракту від 14.07.2022 №8014072022, колегія суддів зазначає таке.
Згідно частиною 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, 7) копію митної декларації країни відправлення.
Тобто, ці документи, зокрема митна декларація країни відправлення, не входять до переліку обов`язкових документів, які має надати декларант до митного органу.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Вищого адміністративного суду України від 14.05.2015 у справі № 804/9934/13-а, з урахуванням змісту частини 2 статті 53 МК України, декларація країни відправлення не є документом, що підтверджує митну вартість товарів та числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості товару.
Колегія суддів враховує висновок Верховного Суду у постанові від 09.04.2021 року у справі № 804/5143/16, згідно з яким неподання перекладу декларації країни експортера та відсутність в останній посилань на підприємство, як імпортера товару, не може бути підставою для невизнання визначеної ним митної вартості, адже частиною 2 статті 53 МК України такий документ не віднесений до обов`язкових для подання й, до того ж, не впливає на митну вартість як таку.
Тобто, відомості з експортної митної декларації митний орган може використовувати лише в якості додаткової довідкової інформації, а тому посилання на них, як на підставу для коригування, заявленої декларантом митної вартості, є хибним.
Так, згідно умов пункту 3.1 контракту асортимент, кількість та вартість товару, а також відправник зазначаються в інвойсах на кожну партію товару.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «Авто Тренд» було надано до митного оформлення інвойс, зокрема, INV. JC-23-QАТ3 від 29.03.2023, який містить усю необхідну інформацію про асортимент, кількість, вартість товару та відправника, пакувальний лист із зазначенням ваги брутто та нетто по кожній позиції, сертифікат походження, в якому наявне посилання на інвойс INV. JC-23-QАТ3 від 29.03.2023 та коносамент № QN24010367А від 11.02.2024, які передбачені умовами пункту 2.3 контракту, як товаросупровідні документи, та мають повну інформацію про найменування, кількість та вартість товару, а тому відсутність експортної декларації (необов`язкового документа у розумінні приписів частини 2 статті 53 МК України), не унеможливлювала визнання митної вартості за ціною угоди.
Стосовно тверджень відповідача про відсутність банківських та платіжних документів, які підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, факт оплати морського фрахту, передбачений умовами коносаменту та додатково понесені витрати на зберігання товару в порту призначення, які не відображені у відповідних графах ДМВ та у жодному транспортному документі, слід зазначити наступне.
Так, пунктом 1.1 контракту визначено, що продавець продає, а покупець купляє товар – запасні частини для автомобілів на умовах FOB Нінгбо (INCOTERMS 2010).
За правилами Інкотермс 2010 термін FOB "франко-борт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. FOB зобов`язує продавця виконати експортне митне оформлення, доставити товари в порт відвантаження, завантажити їх на борт судна, яке вказав покупець.
Обов`язки покупця: доставити товари в порт розвантаження, виконати імпортне митне оформлення.
З наведеного слідує, що за умовами терміну FOB на продавця покладаються обов`язки з митного очищення товару для експорту і всі витрати до перетину товаром поручнів борта судна в порту країни-експортера, а також витрати із завантаження товарів на судно.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції при митному оформлені товарів декларантом до митниці надано договір про транспортно - експедиторське обслуговування № АТ-23-0205 від 15.11.2023, укладений між позивачем та експедитором ТОВ «Ламан Шипінг».
Умовами пункту 1.1 даного договору передбачено, що експедитор зобов`язався організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати інші транспортно-експедиторські послуги клієнту за згодою сторін. При необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором укладати від свого імені договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання та другими організаціями.
Умовами пункту 2.1.7 додаткової угоди № 1 від 03.01.2024 до договору про транспортне - експедиторське обслуговування № АТ-23-0205 від 15.11.2023 передбачено, що експедитор зобов`язаний надати клієнту серед іншого довідку про транспортні витрати для пред`явлення в митні органи.
Крім того, у додатковій угоді сторони домовились про оплату вартості транспортно-експедиційних послуг після доставки вантажу на склад ТОВ «Авто Тренд».
Експедитором ТОВ «Ламан Шипінг» на виконання умов договору організоване морське перевезення від Китаю до Польщі та залізничне перевезення вантажу з Польщі в Україну, що підтверджується наданими до митниці коносаментом № QN24010367А від 11.02.2024 та залізничною накладною № 31506393 від 23.04.2024.
Також, на підтвердження вартості перевезення та експедиторських послуг до митниці разом з заявою про перегляд рішення додатково надіслано акт № ЛШ00-003603 про надання послуг від 11.05.2024 з експедитором, платіжну інструкцію № 13044 від 13.05.2024 про оплату послуг експедитора, довідку експедитора № 8 від 22.05.2024.
Зі змісту довідки № 8 від 22.05.2024 встановлено, що Контейнер GESU6233010 за коносаментом QN24010367А вивантажено з судна у порту Gdansk (Польща) 31.03.2024 о 15-53, а завантажено на транспортний засіб для доставки в Україну 03.04.2024 о 02-16. Витрати на зберігання товару в порту призначення понесено не було у зв`язку з тим, що за умовами морського оператора (лінії), при вивозу сервісом залізничних контейнерних перевезень надається 14 безкоштовних днів з моменту вивантаження на портовий термінал і до завантаження на залізничну платформу, тобто експедитор зазначив про відсутність витрат на зберігання товару в порту призначення, однак відповідачем зазначене не було прийнято до уваги, що свідчить про безпідставність його тверджень про зворотнє.
Крім того, у вищезазначеній довідці експедитор підтвердив суму витрат позивача на транспортно-експедиторські послуги, а саме: «експедитор ТОВ «Ламан Шипінг» підтверджує організацію перевезення вантажу за межами державного кордону України за договором про транспортно-експедиторське обслуговування № АТ-23-0205 від 15.11.2023 на замовлення ТОВ «Авто Тренд» від постачальника АNHUI JICHENG TRADING GO, LTD , (Сhіпа), що включає: Міжнародне морське перевезення вантажу по маршруту Нінгбо, Китай - Гданськ, Польща згідно коносаменту QN24010367А від 11.02.2024 (контейнер GESU6233010) - вартість 137526,40 грн.
Міжнародне залізничне перевезення вантажу по маршруту Гданськ, Польща, п/п Мостиська, Україна за залізничною накладною № 31506393 від 23.04.2024 - вартість 40007,68 грн.
Загальна вартість міжнародного перевезення вантажу, включаючи всі транспортно- експедиторські витрати та навантажувально-розвантажувальні роботи за маршрутом Нінгбо, Китай до кордону України п/п Мостиська склала 177 534,08 грн та повністю оплачена замовником 13.05.2024.
Зазначені витрати також підтверджені і наданим до митного оформлення рахунком фактурою № LS – 4553989 від 10.04.2024, відповідно до якого, вартість морського перевезення вантажу за межами державного кордону України QN24010367А склала – 137526,40 грн, міжнародного залізничного перевезення вантажу за межами державного кордону України – 40007,68 грн, міжнародне залізничне перевезення по території України – 43508,35 грн, автотранспортні послуги на території України – 3333,97 грн, у т.ч. ПДВ – 666,80 грн, експедиторська винагорода – 1041,87 грн, у т.ч. ПДВ – 208,37 грн. Всього позивачем отримано послуг з перевезення від ТОВ «Ламан Шипінг» на суму 226293,44 грн разом з ПДВ.
Наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією від 13.05.2024 № 13044 підтверджено сплату ТОВ «Авто Тренд» на рахунок ТОВ «Ламан Шипінг» коштів у розмірі 226293,44 грн, що повністю узгоджується з усіма наданими до митного оформлення транспортними документами.
Дослідивши зміст кожного із вищенаведених документів, які були надані митному органу при декларуванні імпортованих товарів, за митною декларацією № 24UA807200007708U6 від 08.05.2023 колегією суддів встановлено відсутність в них жодних розбіжностей отже, позивач, визначаючи митну вартість декларованого товару, включив до її складу вартість транспортно-експедиційних послуг, понесених у зв`язку з доставленням товару з порту Нінгбо до території України. При цьому, у контролюючого органу з приводу невірного визначення їх розміру будь-які зауваження були відсутні.
Слід зауважити, що відповідач, наполягаючи на наданні додаткових документів щодо понесених витрат саме експедитором під час здійснення перевезення вантажу позивача, зокрема, рахунків, накладних тощо, виданих суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, не наводить будь-яких розбіжностей в наданих позивачем документах на підтвердження заявленого розміру понесених позивачем витрат на транспортування товару з порту Нінгбо, Китай - Гданськ, Польща до ПП Мостиська (Україна). Доказів неправильності обчислення розміру таких витрат відповідачем до суду не надано.
Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.
Колегія суддів звертає увагу, що за приписами наведених вище правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган повинен витребувати, а декларант - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви. Тобто, необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.
Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Враховуючи, що до митної вартості товару підлягають включенню витрати, понесені декларантом, а не іншими суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування за ініціативою експедитора, вимога митного органу про надання таких додаткових відомостей у даному випадку є безпідставною.
Колегія суддів відхиляє доводи митного органу про не надання до митного оформлення зазначених у графі 3 залізничної накладної від 23.04.2024 № 31506393 документів, з огляду на таке.
Так, зі змісту дослідженої колегією суддів залізничної накладної № 31506393 від 23.04.2024 встановлено, що у графі 3 останньої зазначено наступне (мовою оригіналу): «Заявления отправителя. Плательщик за ПКП РСС Intermodal S.A. 3150. Перевозчик по колее 1435 мм «ПЦЦ Интермодаль А.О.» по договору 16/2024-ЦЮ от 02.01.2024. Собственник платформ ПЦЦ Интермодель перегрузка со станции Мостиска 2, Терминал ООО «Мостиска Драй Порт». Плательщик по УЗ: ТОВ «Н`ЮНІТ» 8240566. Контейнер собственный линии MAERSK. Контейнерний поезд. Перегрузка на вагон другой ширины колеи на станции Мостиска ІІ ПП «Мостиска Драй Порт» (7506)».
З аналізу графи 3 залізничної накладної № 31506393 від 23.04.2024 вбачається, що в ній перелічені здебільшого технічні умови перевезення, перевізники та пункт призначення, проте не зазначено жодних документів, які у розумінні приписів МК України давали б змогу відповідачу перевірити правильність визначення позивачем митної вартості імпортованих позивачем товарів, однак відсутні.
При цьому, слід зазначити, що у графі 24 залізничної накладної № 31506393 від 23.04.2024 в якості документу долученого відправником товару вказано, зокрема, інвойс № INV. JC-23-QАТ3 від 29.03.2023, який надавався Харківській митниці під час здійснення позивачем митного оформлення товарів.
Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що вони кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних обґрунтувань щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для витребування додаткових документів та для коригування заявленої декларантом митної вартості.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з тим відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності коригування митної вартості ввезеного позивачем товару за резервним методом визначення митної вартості згідно з оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000341/2 від 09.05.2024.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000341/2 від 09.05.2024, винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, тобто всупереч статті 19 Конституції України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, що зумовлює задоволення позовних вимог.
Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги з вищезазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Харківської митниці - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 по справі № 520/21691/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	Я.М. Макаренко    С.П. Жигилій