Справа № 128/3867/24 
Провадження № 33/801/172/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач: Матківська М. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року                                                                     м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,
розглянувши за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Присяжнюка Олександра Григоровича,
апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Присяжнюка Олександра Григоровича
на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 26 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 182930, який складено 15 вересня 2024 року о 18 год 20 хв, водій ОСОБА_1 15 вересня 2024 року о 18 год 00 хв в с. Малі Крушлинці по вул. Перемоги керував транспортним засобом «RENAULT MEGANE SCENIC» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів; від проходження огляду на стан сп`яніння у законом встановленому порядку відмовився на нагрудну бодікамеру 798843, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 26 грудня 2024 року клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Присяжнюка О. Г. про закриття провадження у справі залишено без задоволення.
Визнано винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 605,60 грн. 
В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Присяжнюк О. Г., вважаючи постанову суду першої інстанції незаконною, просить її скасувати і закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування транспортним засобом, а в матеріалах справи відсутні покази свідків чи відеозапис, які б підтвердили факт керування ним транспортним засобом. Долучений до матеріалів справи відеозапис на переконання захисника виготовлений з порушенням Інструкції № 1026 від 18 грудня 2018 року, оскільки не є безперервним.
При цьому серед іншого, захисник ОСОБА_1 – адвокат Присяжнюк О. Г. в апеляційній скарзі викладає ті ж обставини, на які посилався у запереченні на протокол у справі та клопотанні про закриття провадження у справі, а саме, що 15 вересня 2024 року о 18 год 00 год ОСОБА_1 перебував в автомобілі RENAULT д.н.з. НОМЕР_1 разом зі своєю знайомою ОСОБА_2 , яку підібрали по дорозі, щоб підвезти до центру села, та знайомим на ім?я ОСОБА_3 , якого попросив, щоб він завіз його додому, так як ОСОБА_1 з сусідом випили пива; під час руху у авто пошкодилося колесо та авто відкинуло у паркан, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода. Ваня занервувавши, залишив ОСОБА_1 і знайому ОСОБА_2 , втік; а коли приїхали працівники поліції, то запитали хто власник авто, ОСОБА_1 їм повідомив, що авто його та що керував він, так як не хотів підставляти Ваню. Однак ОСОБА_1 не в повній мірі усвідомлював, що відносно нього буде складено адміністративний матеріал за керування у стані алкогольного сп`яніння; щодо надання письмових пояснень у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 зазначив, що працівник поліції надиктував йому, що писати, враховуючи стан після дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 не усвідомлював, що сталося.
В судовому засіданні захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Присяжнюк О. Г. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника Присяжнюка О. Г., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у тому числі відеозапис події, дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, проте не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно з пунктом 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 182930 від 15 вересня 2024 року водій ОСОБА_1 15 вересня 2024 року о 18 год 00 хв в с. Малі Крушлинці по вул. Перемоги керував транспортним засобом «RENAULT MEGANE SCENIC» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів; від проходження огляду на стан сп`яніння законом встановленому порядку відмовився на нагрудну бодікамеру 798843 (а. с. 1).
До протоколу долучено: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 2); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. с. 3); заяву-зобов`язання про недопущення громадянина ОСОБА_1 до керування автомобілем (а. с. 4); пояснення свідка ОСОБА_4 про відшкодування водієм транспортного засобу «Рено Сцінік» НОМЕР_1 ОСОБА_1 матеріального збитку в повному обсязі (а. с. 5); відеозапис із нагрудної камери № 798843, на якому зафіксовано подію, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 182930 від 15 вересня 2024 року, а саме факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (а. с. 9).
Відповідно до частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.  Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція).
Так згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до ст. 266 КУпАП.
Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6). 
Згідно пункту 4 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року № 1395 огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився на вимогу працівників поліції від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано на відеозапис нагрудних камер поліцейських.
За правилами статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції був досліджений долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, який приймав участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.
При цьому апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги про відсутність безперервного відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського з моменту зупинки транспортного засобу до закінчення спілкування з особою, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. 
Факт ненадання фрагментів відеозапису, не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності. Окрім того, обов`язок поліцейського вести відеозйомку безперервно не є абсолютним та відповідно до вимог п. п. 5, 8 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису поліцейський має право відступити від цих вимог за певних умов.
Як вбачається із долученого відеозапису, поліцейські прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди за викликом на номер «102». У розмові з поліцейськими ОСОБА_1 чітко зазначив, що у дорожньо-транспортній пригоді він вважає себе винуватим, підтвердив, що автомобіль належить йому та він їхав додому. Зі слів правопорушника у автомобіля відлетіло колесо, в результаті чого він здійснив наїзд на паркан. 
На вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння відмовився. Крім того, неодноразово пропонував поліцейським «якось інакше вирішити питання», «домовитися на місці», що свідчить про ігнорування правопорушником встановленого законом порядку проходження огляду на стан сп`яніння та бажання уникнути проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
З судової практики вбачається, що невиконання вимоги працівника поліції, яка, очевидно, входить до кола його повноважень, не може бути визнане правомірним, якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною, і навіть якщо в подальшому виявиться, що ця вимога ґрунтувалася на неправильній оцінці ситуації поліцейським і не мала достатніх підстав (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 444/2115/17).
Отже, невиконання законної вимоги поліцейського не допускається. Правопорушник володіє правом оскаржувати незаконні, на його думку, дії працівників поліції, однак ухилення від виконання вимоги працівника поліції на момент оголошення такої вимоги не може вважатися допустимим способом захисту ймовірно порушених прав та свідчить виключно про зухвале нехтування громадянином встановленого законодавством порядку. 
Посилання в апеляційній скарзі на категоричне заперечення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та на керування транспортним засобом іншою особою, судом відхиляються у зв`язку з наступним. 
Процесуальна поведінка правопорушника ОСОБА_1 , який повністю визнав факт керування транспортним засобом і пояснив маршрут свого руху, разом із обставиною фактичного вчинення дорожньо-транспортної пригоди, беззаперечно підтверджує факт саме ним керування транспортним засобом.
Як свідчать матеріали справи протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 182930 від 15 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом. 
Відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 883907 в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» здійснено запис: «пиво випив та їхав додому на своїй машині»; протокол підписаний ОСОБА_1 особисто. Жодних пояснень спрямованих на спростування факту керування ним транспортним засобом, а іншою особою, правопорушник не зазначив.
Отже, заперечення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 факту керування ним транспортним засобом, апеляційний суд розцінює критично і вважає їх надуманими, оскільки вони не відповідають дійсності та є неспроможними і такими, що не спростовують факту вчинення ним правопорушення, а лише спрямовані на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення. Більше того, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 15 вересня 2024 року визнавався особою на місці зупинки транспортного засобу, та заперечується ним в апеляційній скарзі лише у частині керування транспортним засобом на момент часу «о 18:20 год», що визначений у протоколі.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції під час складання протоколу. Відсутні також відомості щодо оскарження ОСОБА_1 дій працівників поліції, відсутності факту керування транспортним засобом, тощо, і результати такого оскарження.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Судом першої інстанції належним чином обґрунтовано відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі з урахуванням доводів клопотання, які є ідентичними доводам апеляційної скарги. 
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
За таких обставин факт відмови ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджений належними та допустимими доказами. 
Апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.
Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування або зміни постанови суду не вбачається.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Присяжнюка Олександра Григоровича – залишити без задоволення.
Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 26 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя	М. В. Матківська