СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року                                        м. Харків                        Справа № 917/1268/24  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М. , суддя  Шутенко І.А.,
за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,
за участю представників сторін:
від позивача – адвокат Радченко С.О., на підставі ордера (поза межами приміщення суду)
від відповідача – Попов М. В., особисто (поза межами приміщення суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, Фізичної особи-підприємця Попова Максима Віталійовича (вх. № 2795 П)
на рішення господарського суду Полтавської області від 05.11.2024 (повний текст судового рішення складений та підписаний 05.11.2024, суддя   Мацко О.С.)
у справі №917/1268/24
за позовом Фізичної особи-підприємця Гаврилець Марини Костянтинівни,       м. Кременчук, Полтавська обл.,
до Фізичної особи-підприємця Попова Максима Віталійовича, м. Кременчук,   Полтавська обл.
про cтягнення 323 618,37 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Гаврилець Марина Костянтинівна звернулась до господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Попова Максима Віталійовича про cтягнення 323 618,37 грн, з яких 39  230,71 грн – заборгованість за договором оренди (найму) нежитлового приміщення №9 від 11.09.2023, 46  783,66 грн – компенсація витрат на комунальні послуги згідно з договором оренди (найму) нежитлового приміщення №7 від 11.09.2020 та договором оренди (найму) нежитлового приміщення № 9 від 11.09.2023, 14  400,00 грн – штраф, 223  204,00 грн – збитки.
Рішенням господарського суду Полтавської області від 05.11.2024 у справі №917/1268/24 позов задоволено частково.
Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Попова Максима Віталійовича на користь Фізичної особи-підприємця Гаврилець Марини Костянтинівни 39 230,71грн – заборгованість за договором оренди (найму) нежитлового приміщення № 9 від 11.09.2023 р., 46 783,66 грн – компенсація витрат на комунальні послуги згідно з договором оренди (найму) нежитлового приміщення № 7 від 11.09.2020 р. та договором оренди (найму) нежитлового приміщення № 9 від 11.09.2023 р., 1 656,06 грн – пеня, 1 315,06 грн судового збору, 9 481,74 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. В іншій частині позову – відмовлено.
Рішення місцевого господарського суду мотивоване наступними висновками:
- матеріалами справи доведено, що обов`язок відповідача сплачувати орендну плату припиняється з дати підписання сторонами акту повернення майна з оренди, тому з огляду на відсутність наведеного акту, а також оскільки орендар не надав доказів погашення боргу, а передача ключів та фактичне припинення користування приміщенням не є підставою для припинення грошових зобов`язань, вказане свідчить про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором оренди (найму) нежитлового приміщення № 9 від 11.09.2023 в сумі 39 230,71грн;
- у розумінні умов договорів оренди № 7 від 11.09.2020 та № 9 від 11.09.2023 відповідач зобов`язаний компенсувати витрати на комунальні послуги (електроенергію, опалення, водопостачання тощо), тому оскільки позивач надав рахунки від ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за період з листопада 2022 року по червень 2024 року, а заперечення відповідача про незаконність нарахувань за комунальні послуги, з огляду на те, що орендар не є стороною договору з постачальником, а лише зобов`язаний компенсувати витрати орендодавцю, є необґрунтованими, вимоги про стягнення компенсації витрат на комунальні послуги згідно з договором оренди (найму) нежитлового приміщення №7 від 11.09.2020 та договором оренди (найму) нежитлового приміщення № 9 від 11.09.2023 в сумі 46  783,66 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню; матеріали справи доказів оплати зазначеної заборгованості не містять;
- позивачем нараховані на підставі п. 4.8 договору штрафні санкції за кожен день прострочення оплати орендної плати, однак зазначена у договорі щоденна штрафна санкція фактично є пенею, тому її розмір має обмежуватися подвійною обліковою ставкою НБУ, з урахуванням чого розмір такого штрафу у вигляді пені підлягає задоволенню в сумі 1656,06грн;
- позивач не довів належне утримання приміщення на момент передачі відповідачу, не надав достатніх доказів причинного зв`язку між його пошкодженням і діями відповідача, а експертний висновок є некоректним через відсутність конкретизації дослідженого об`єкта, площі приміщення, причин пошкоджень та їхнього зв`язку з періодом користування приміщенням відповідачем, з урахуванням чого позовні вимоги в частині стягнення збитків в сумі 223  204,00грн не підлягають задоволенню;
- витрати позивача на правову допомогу в розмірі 35 000,00 грн є обґрунтованими та співмірними ціні позову й обсягу наданих послуг, а оскільки позов задоволено частково, відповідно до ст. 129 ГПК України, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу частину цих витрат у сумі 9 481,74 грн.
Фізична особа-підприємець Попов Максим Віталійович, не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 05.11.2024 у справі №  917/1268/24 в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Судові витрати просить покласти на позивача. Справу просить розглядати без участі відповідача.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги Фізична особа-підприємець Попов Максим Віталійович посилається на наступне:
- при винесенні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції не врахував, що з 2015 року до 14.12.2023 відповідачем не здійснювалось отримання теплопостачання в об`єкті оренді, лічильник та подача теплової енергії були перекриті та опломбовані; з наведеної дати останньому поновлено постачання теплової енергії, яка обліковувалась показами лічильника; 
- позивачем акти виконаних робіт щодо надання послуг теплопостачання відповідачу не надавались, договір про відшкодування витрат орендодавця на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю відповідачем не підписувались; відповідач не здійснював користування теплопостачанням після 24.04.2024, а за квітень 2024 року останнім було сплачено  1  107,36грн, про що свідчить наявна в матеріалах справи платіжна інструкція, яка не була взята до уваги судом першої інстанції;
- судом першої інстанції не враховано, що позивач завчасно не попередив про зміну постачальника теплової енергії та встановлених тарифів, у тому числі того, що нарахування плати здійснюється поза залежністю від фактичного користування житлово-комунальною послугою; оскільки відповідні умови є істотними, впливають на кінцеву суму орендних платежів, орендодавець зобов`язаний був попередити про відповідні зміни, укласти та підписати з відповідачем додаткову угоду до договору у розумінні умов 4 договору;
- місцевий господарський суд, стягуючи на користь позивача заявлену заборгованість зі сплати комунальних платежів (теплопостачання) у період дії договору оренди (найму) нежитлового приміщення від 11.09.2020 №7, не взяв до уваги, що відповідний договір вже припинив свою дію, відповідачем було повернуто приміщення за актом передачі, а тому вказане свідчить про відсутність заборгованості орендаря перед позивачем у цій справі; беручи до увагу фактичне припинення між сторонами правовідносин оренди, позивачем обрано неналежний спосіб захисту шляхом стягнення заборгованості за відповідними договорами;
- відповідач фактично не здійснював користування приміщенням з 24.02.2024, про що позивач був достовірно обізнаний, а тому нарахування орендної плати з наведеної дати є безпідставним, незаконним та суперечить засадам добросовісності; судом першої інстанції не враховано, що у розумінні умов п.4.4 договору відповідачем було сплачено орендну плату як за перший, так і останній місяці, а тому відповідною сумою заборгованості мала бути 20  798,91грн, а не 39  230,71грн; крім того, у розумінні положень статті 762 ЦК України відповідач має бути звільнений від плати за користування майном через неможливість його використання не з його вини, а внаслідок протиправних дій позивача, зокрема, виставлення ним рахунків на оплату та зміни істотних умов договору.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2024 для розгляду справи № 917/1268/24 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2024 у справі №917/1268/24 витребувано у господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1268/24; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Попова Максима Віталійовича (вх. № 2795П) на рішення господарського суду Полтавської області від 05.11.2024 у справі №917/1268/24 до надходження матеріалів справи.
09.12.2024 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №917/1268/24.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 у справі №917/1268/24 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Попова Максима Віталійовича (вх. № 2795 П) на рішення господарського суду Полтавської області від 05.11.2024 у справі №917/1268/24 залишено без руху;  запропоновано протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали апелянту усунути недоліки, а саме: подати до Східного апеляційного господарського суду: докази сплати судового збору в сумі 2569,41грн.; роз`яснено скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали апеляційна скарга вважатиметься неподаною та підлягатиме поверненню скаржникові.
16.12.2024 до Східного апеляційного господарського суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 у справі №917/1268/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Попова Максима Віталійовича(вх. № 2795 П)  на  рішення господарського суду Полтавської області від 05.11.2024 у справі №917/1268/24; призначено справу до розгляду  на "04" лютого 2024 р. о 10:00   годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132; повідомлено учасників апеляційного провадження про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні; визнано необов`язковою явку представників учасників справи та доведено до відома, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції їх представників не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті; доведено до відома учасників справи про можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; встановлено учасникам справи строк до 03.01.2025 включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань, що пов`язані з розглядом справи, з доказами надсилання їх копії та доданих документів іншому учаснику справи.
26.12.2024 до Східного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги та підтримуючи висновки суду першої інстанції в наведеній частині, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення – залишити без змін. Також позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, якій останній поніс в суді апеляційної інстанції на витрату професійної правової допомоги в сумі 10  000,00грн, а також про надання відповідних доказів в установлений процесуальним законом строк.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.12.2024 у справі №917/1268/24 задоволено клопотання Фізичної особи-підприємця Гаврилець Марини Костянтинівни про участь її представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; судове засідання у справі №917/1268/24, призначене на "04" лютого 2024 р. о 10:00,   та усі наступні судові засідання встановлено провести за участю Фізичної особи-підприємця Гаврилець Марини Костянтинівни в особі її представника - адвоката Радченко Сергія Олеговича,   в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, за допомогою програмного забезпечення з використанням власних технічних засобів заявників.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.01.2025 у справі №917/1268/24 задоволено клопотання Фізичної особи-підприємця Попова Максима Віталійовича про його участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; судове засідання у справі №917/1268/24, призначене на "04" лютого 2024 р. о 10:00, та усі наступні судові засідання встановлено провести за участю Фізичної особи-підприємця Попова Максима Віталійовича,     в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, за допомогою програмного забезпечення з використанням власних технічних засобів заявників.
В судовому засіданні апелянт підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 11.09.2020 між Фізичною особою-підприємцем Гаврилець Мариною Костянтинівною та Фізичною особою-підприємцем Поповим Максимом Віталійовичем укладено договір оренди (найму) нежитлового приміщення № 7, відповідно до п. 1.1 якого Орендодавець (ФОП Гаврилець М.К.) передає, а Орендар (ФОП Попов М.В.) приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: м. Кременчук, бульвар Пушкіна, 21, загальною площею 76,8 кв. м.
Пунктом п. 2.1. договору встановлено, що вступ Орендаря в користування об`єктом оренди настає після підписання сторонами даного договору та оформлюється актом приймання-передачі об`єкта оренди.
При припиненні дії даного договору Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцеві об`єкт оренди в тому ж стані, у якому він був переданий в оренду за актом приймання-передачі, що підписується сторонами або їх уповноваженими особами (п. 2.3 договору).
У відповідності до вищевказаних положень договору 11.09.2020 сторонами підписано Акт приймання-передачі майна, зазначеного у п. 1.1 договору оренди № 7 від 11.09.2020.
10.09.2023 Фізичною особою-підприємцем Поповим Максимом Віталійовичем повернуто Фізичній особі-підприємцю Гаврилець Марині Костянтинівні частину нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Кременчук, бульвар Пушкіна, 21, загальною площею 76,8 кв. м. згідно з Актом приймання-передачі (повернення).
11.09.2023 між Фізичною особою-підприємцем Гаврилець Мариною Костянтинівною та Фізичною особою-підприємцем Поповим Максимом Віталійовичем укладено договір оренди (найму) нежитлового приміщення № 9, відповідно до п. 1.1 якого Орендодавець (ФОП Гаврилець М.К.) передає, а Орендар (ФОП Попов М.В.) приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: м. Кременчук, бульвар Пушкіна, 21, загальною площею 76,8 кв. м.
Відповідно до п. 2.1. договору вступ Орендаря в користування об`єктом оренди настає після підписання сторонами даного договору та оформлюється актом приймання-передачі об`єкта оренди.
У відповідності до вищевказаного положення договору 11.09.2023 сторонами підписано Акт приймання-передачі майна, зазначеного у п. 1.1 договору оренди № 9 від 11.09.2023.
У Розділі 4 договорів оренди (найму) нежитлового приміщення № 7 від 11.09.2020 та № 9 від 11.09.2023 Сторони узгодили, що за користування Об`єктом оренди Орендар сплачує орендну плату в національній валюті України – гривні. Орендна плата нараховується з дати підписання акту приймання-передачі Об`єкта оренди в оренду по дату підписання акту приймання-передачі Об`єкта оренди з оренди. Орендна плата сплачується Орендарем щомісячно не пізніше 10 числа розрахункового місяця шляхом її перерахування на поточний рахунок Орендодавця.
Орендар компенсує Орендодавцю витрати на комунальні послуги (електроенергію, протипожежну сигналізацію, опалення, водопостачання, водовідведення, телефонний зв`язок, а також інші платежі та збори в зв`язку з використанням Орендарем приміщення, які є обов`язковими, згідно із законодавством України або розпорядженням органів місцевого самоврядування), а також витрати на обслуговування охоронної сигналізації, починаючи з моменту підписання даного договору оренда та передачі приміщення за відповідним актом, приймання-передачі. Оплата компенсації, зазначеної у цьому пункті, проводиться Орендарем не пізніше 15 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі рахунків, виставлених відповідними надавачами комунальних послуг.
Пунктом 4.8 договорів також визначено, що в разі несвоєчасної сплати орендної плати або компенсації витрат комунальних послуг Орендар сплачує Орендодавцю штраф в розмірі 100,00 грн за кожен день прострочення платежу.
Як зазначає позивач, відповідачем було неналежним чином виконано умови договорів оренди (найму) нежитлового приміщення № 7 від 11.09.2020 та № 9 від 11.09.2023 в частині сплати заборгованості з орендної плати за травень та червень 2024 року, а також за період з 01.07.2024 по 04.07.2024 та відшкодування витрат на комунальні послуги (витрат на постачання теплової енергії) за період з листопада 2022 року по червень 2024 року, а також пошкоджено об`єкт оренди та приведено його у неналежний санітарний стан, що стало підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Попова Максима Віталійовича 323  618,37 грн, з яких 39 230,71 грн – заборгованість з орендної плати за договором оренди (найму) нежитлового приміщення № 9 від 11.09.2023, 46 783,66 грн – компенсація витрат на комунальні послуги згідно з договором оренди (найму) нежитлового приміщення № 7 від 11.09.2020 та договором оренди (найму) нежитлового приміщення № 9 від 11.09.2023, 14 400,00 грн – штраф, 223 204,00 грн – збитки.
Місцевий господарський суд частково задовольнив позов ФОП Гаврилець Марини Костянтинівни, стягнувши з ФОП Попова Максима Віталійовича 39 230,71 грн заборгованості за договором оренди, 46 783,66 грн компенсації витрат на комунальні послуги, 1 656,06 грн пені, 1 315,06 грн судового збору та 9 481,74 грн витрат на правову допомогу, а в решті позовних вимог відмовив.
Апелянт, відповідач, оскаржує судове рішення в частині задоволених позовних вимог.
Надаючи власну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Частиною 1 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Згідно положень ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.
Тобто законодавець передбачив загальне правило, за яким визначається як початок, так і припинення договірних правовідносин з оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у відповідності до п. 4.3 договору оренди (найму) нежитлового приміщення № 9 від 11.09.2023 з 11 вересня 2023 року орендна плата становить 18 432,00 з розрахунку 240,00 грн за 1  кв. м приміщення.
Абзацом 2 п. 4.2 договору № 9 від 11.09.2023 встановлено, що орендна плата сплачується Орендарем щомісячно не пізніше 10 числа розрахункового місяця шляхом її перерахування на поточний рахунок Орендодавця.
Пунктом 4.6 договорів оренди (найму) нежитлового приміщення № 7 від 11.09.2020 та № 9 від 11.09.2023 визначено, що Орендар компенсує Орендодавцю витрати на комунальні послуги (електроенергію, протипожежну сигналізацію, опалення, водопостачання, водовідведення, телефонний зв`язок, а також інші платежі та збори в зв`язку з використанням Орендарем приміщення, які є обов`язковими, згідно із законодавством України або розпорядженням органів місцевого самоврядування), а також витрати на обслуговування охоронної сигналізації, починаючи з моменту підписання даного договору оренди та передачі приміщення за відповідним актом, приймання-передачі. Оплата компенсації, зазначеної у цьому пункті, проводиться Орендарем не пізніше 15 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі рахунків, виставлених відповідними надавачами комунальних послуг.
Згідно з абз. 1 п. 4.2 договору орендна плата нараховується з дати підписання акту приймання-передачі Об`єкта оренди в оренду по дату підписання акту приймання-передачі Об`єкта оренди з оренди.
Аналіз наведених умов договорів свідчить про те, що сторонами погоджено засвідчення факту припинення орендних правовідносин між сторонами шляхом підписання відповідного акта про повернення майна. 
Фактом початку та, відповідно, припинення правовідносин є підписання акта приймання-передачі нерухомого майна як від орендаря до орендодавця, так і від орендодавця до орендаря.
Сторони можуть установити й інший момент відліку строку, однак цю обставину вони повинні узгодити та викласти у договорі оренди.
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 29.04.2024 у справі №922/2828/23.
Таким чином, відповідач був зобов`язаний сплачувати плату за користування орендованим майном та відшкодовувати Орендодавцю витрати на комунальні послуги за наведений період до моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі (повернення) майна з оренди.
Натомість, з матеріалів справи вбачається та не спростовано відповідачем, що відповідного акту сторонами правочину підписано не було.
Доказів звернення ФОП Поповим Максимом Віталійовичем до ФОП Гаврилець М.К. щодо підписання акту передачі майна з оренди, на якого умовами п.5.13 договору покладений відповідний обов`язок, вчинення відповідачем інших дій щодо спонукання позивача до підписання такого акту матеріали справи також не містять.
Апелянт посилався на те, що з 24.04.2024 останній надіслав позивачу ключі від приміщення в двох примірниках, брелоки для відкриття захисних ролет, а також пароль для доступу в приміщення та зняття охоронної сигналізації, а отже з 24.04.2024 не використовував орендоване нерухоме майно, а тому подальші нарахування орендної плати є незаконними та необґрунтованими.
Водночас, судова колегія зазначає про те, що оскільки припинення грошових зобов`язань за договором оренди як в регулюванні цивільного законодавства, так і за визначених сторонами умов оренди нерухомого приміщення, пов`язане виключно з моментом підписання акта повернення майна, вчинення відповідних дій та фактичне невикористання приміщення не є підставою для припинення нарахування орендної плати та комунальних платежів, а тому заперечення ФОП Попова М.В. є необґрунтованими.
Судом апеляційної інстанції також взято до уваги, що у розумінні положень статті 762 ЦК України, на яку посилається апелянт, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, водночас у даному випадку відповідачем наявності відповідних обставин доведено не було, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача орендних платежів до моменту припинення правовідносин з користування нерухомим майном.
Так, у договорі оренди (найму) нежитлового приміщення № 9 від 11.09.2023 вказано розмір орендної плати (18  432,00 грн) та строк оплати (щомісячно не пізніше 10 числа розрахункового місяця). Заборгованість відповідача з оплати комунальних послуг на опалення позивач підтверджує: претензією №1 від 23.04.2024, індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії №4999 від 01.11.2022, укладеним між ФОП Гаврилець М.К. та  ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»  щодо нежитлового приміщення за адресою м. Кременчук, бульв. Пушкіна, 21; виставленими ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»  рахунками на оплату № 4999 від 30.11.2022, № 4999 від 31.12.2022, № 4999 від 30.11.2022, №4999 від 31.01.2023, № 4999 від 28.02.2023, № 4999 від 31.03.2023, № 4999 від 30.04.2023, № 4999 від 31.05.2023, № 4999 від 30.06.2023, № 4999 від 31.07.2023, № 4999 від 31.08.2023, №4999 від 30.09.2023, № 14999 від 31.10.2023, № 14999 від 30.11.2023, №14999 від 31.12.2023, № 14999 від 31.01.2024, № 14999 від 29.02.2024, № 14999 від 31.03.2024, № 14999 від 30.04.2024, № 14999 від 31.05.2024, № 14999 від 30.06.2024.
Вказане дає підстави для висновку про те, що з огляду на положення Розділу 4 договорів оренди № 7 від 11.09.2020 та № 9 від 11.09.2023 відповідач зобов`язаний сплатити на користь ФОП Гаврилець М.К. заборгованість з орендної плати за користування приміщенням за адресою м. Кременчук, бульв. Пушкіна, 21, а також компенсувати позивачу витрати на постачання теплової енергії по вказаному приміщенню, які виникли на підставі укладеного між позивачем та ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» індивідуального договору від 01.11.2022.
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не врахував умови п. 4.4 договору, відповідно до якого орендар сплачує орендну плату з моменту підписання акта приймання-передачі майна як за перший, так і за останній місяць користування, а тому відповідна сума заборгованості з орендної плати має враховувати наведену оплату, суд апеляційної інстанції вважає недоведеними, оскільки апелянт не посилався на цю обставину в суді першої інстанції та відповідно не надав доказів здійснення такої оплати на підтвердження своїх доводів, що узгоджується з вимогами частини 6 статті 165 ГПК України.
Позивачем зазначалось, що ФОП Поповим Максимом Віталійовичем не сплачена заборгованість з орендної плати за травень та червень 2024 року, а також за період з 01.07.2024 по 04.07.2024 на загальну суму 39  230,71 грн та не відшкодовано позивачу витрати на комунальні послуги (витрати на постачання теплової енергії) за період з листопада 2022 року по грудень 2023 року, а також з квітня по червень 2024 року на загальну суму 46 783,66 грн.
Апелянт в апеляційній скарзі та в суді першої інстанції посилався на те, що ним було сплачено відшкодування витрат позивача на постачання теплової енергії за січень-квітень 2024 року згідно з платіжними інструкціями №0.03606708748.1 від 23.04.2024 суму 18  495,68грн та №0.0.3609963932.1 від 25.04.2024 суму 5  692,80грн на користь ФОП Гаврилець Марини.
ФОП Гаврилець М.К. у позові визнавала, що кошти в сумі 18  495,68 грн згідно з платіжними інструкціями № 0.03606708748.1 від 23.04.2024 були сплачені в рахунок відшкодування витрат позивача на постачання теплової енергії за період з січня по березень 2024 року. Відповідні кошти також відображені у розрахунку розміру заборгованості відповідача зі сплати компенсації витрат за теплову енергію по об`єкту оренди.
Водночас, місцевим господарським судом вірно зазначено про те, що з наданої відповідачем копії платіжної інструкції № 0.0.3609963932.1 від 25.04.2024 з призначенням платежу «відшкодування додаткових затрат орендодавця, пов`язаних з господарською діяльністю орендаря» (т.1, а.с. 258) про сплату ФОП Поповим Максимом Віталійовичем на користь ФОП Гаврилець Марини Костянтинівни на суму 5  692,80грн не вбачається, що вказана сума була зарахована в рахунок відшкодування витрат позивача на постачання теплової енергії. Так само, відповідна платіжна інструкція не спростовує факт наявності заборгованості за опалення квітня 2024 року, у тому числі в сумі 1 107,63грн, тому доводи апелянта в наведеній частині також не є доведеними.
Надані відповідачем фотокопії листування сторін у застосунку-месенджері (т.1, а.с. 261-265) свідчать про те, що згідно з платіжною інструкцією № 0.0.3609963932.1 від 25.04.2024 на суму 5  692,80 грн ФОП Поповим М.В. було відшкодовано позивачу витрати останнього на постачання електричної енергії.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження виконання зобов`язань за договором щодо здійснення оплати заборгованості з орендної плати за травень та червень 2024 року, а також за період з 01.07.2024 по 04.07.2024 за договором оренди (найму) нежитлового приміщення № 9 від 11.09.2023 та відшкодування позивачу витрат на постачання теплової енергії за період з листопада 2022 року по грудень 2023 року та з квітня по червень 2024 року за договором оренди (найму) нежитлового приміщення № 7 від 11.09.2020 та договором оренди (найму) нежитлового приміщення № 9 від 11.09.2023.
У відповідності до п. 8.2 договору № 9 від 11.09.2023 орендодавець має право відмовитися від договору оренди в односторонньому порядку і вимагати повернення об`єкта оренди у випадку, якщо Орендар не вніс орендної плати протягом двох місяців підряд. При цьому договір оренди вважається припиненим з моменту одержання Орендарем повідомлення Орендодавця про відмову від договору.
Згідно копії повідомлення ФОП Гаврилець М.К. № 1 від 04.07.2024 про відмову від договору оренди (найму) нежитлового приміщення № 9 від 11.09.2023 (розірвання договору) (т.1, а.с. 32-33) та доказів його направлення на адресу відповідача, відповідне повідомлення вручене ФОП Попову М.В. 12.07.2024. За наведеного, з вказаної дати договір оренди № 9 від 11.09.2023 є припиненим.
Судова колегія зауважує на тому, що звертає увагу, що договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК).
Статтею 631 ЦК та ч.7 ст.180 ГК передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.
Згідно зі статтями 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі ст.599 ЦК, ч.1 ст.202 ГК такою підставою є виконання, проведене належним чином.
Відповідні правові висновки є сталими в судовій практиці та відповідають, зокрема, правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові  від 14.02.2024 у справі № 911/94/23.
Касаційний господарський суд у наведеному судовому рішенні виснував, що закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним. Договір, який є обов`язковим для його сторін, містить в собі погоджені ними умови, на яких сторони домовилися реалізувати свої права та обов`язки, тобто виконати свою частину зобов`язання. Кожна зі сторін у зобов`язанні після узгодження своєї волі, вираженої у формі договору, має розумні сподівання добросовісного дотримання і виконання домовленостей з боку іншої сторони. Водночас зобов`язання, невиконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору, продовжує своє існування до його повного і належного виконання або ж припинення в регламентований договором спосіб, якщо інше не визначено таким договором або законом. Таке невиконане зобов`язання має виконуватися або припинятися на вже погоджених сторонами у договорі умовах, незважаючи на визначений строк дії такого договору. Закінчення строку дії договору не дає сторонам права відійти від узгоджених в угоді умов, на яких має бути досягнута мета правовідношення, та діяти на свій власний розсуд.
За наведеного, підписання акту приймання приміщення з оренди за наслідком закінчення строку дії договору оренди від 11.09.2020 №7, укладеного між сторонами спору, свідчить про виконання відповідачем умов п.5.13 правочину та повернення такого майна орендарю, однак не свідчить про відсутність заборгованості з оплати комунальних платежів та не позбавляє права власника майна на подальше стягнення відповідної компенсації навіть за наслідком спливу строку дії договору.
Таким чином, звернення із позовними вимогами щодо стягнення заборгованості, яка виникла на підставі правочинів, строк дії яких закінчився, не свідчить про обрання позивачем неефективного способу захисту та відсутності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
Отже, зважаючи на те, що умовами укладених правочинів визначено, що орендар компенсує орендодавцю витрати на комунальні послуги (зокрема, опалення) в зв`язку з використанням орендарем приміщення, факт якого, про що зазначалося судом апеляційної інстанції, виникає з моменту підписання акту приймання приміщення та припиняється підписанням актом повернення приміщення з оренди, а також беручи до уваги відсутність доказів погашення такої заборгованості, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що зобов`язання сторін щодо здійснення оплати заборгованості з орендної плати та відшкодування позивачу витрат на комунальні послуги, передбачені договорами оренди (найму) нежитлового приміщення № 7 від 11.09.2020 та № 9 від 11.09.2023, не були припинені, чим спростовуються доводи апелянта про зворотнє.
Крім того, суд апеляційної інстанції щодо доводів апелянта про обов`язок орендодавця повідомлення щодо зміни тарифів теплопостачальної організації, зміни постачальника та необхідності узгодження відповідних обставин, як істотних умов договору, зазначає наступне.
Відповідно до статті 651 ЦК України, зміна умов договору можлива лише за взаємною згодою сторін або у випадках, передбачених договором чи законом. 
Як зазначалось вище, пунктом 4.6 договорів оренди (найму) нежитлового приміщення № 7 від 11.09.2020 та № 9 від 11.09.2023 визначено, що Орендар компенсує Орендодавцю витрати на комунальні послуги (електроенергію, протипожежну сигналізацію, опалення, водопостачання, водовідведення, телефонний зв`язок, а також інші платежі та збори в зв`язку з використанням Орендарем приміщення, які є обов`язковими, згідно із законодавством України або розпорядженням органів місцевого самоврядування), а також витрати на обслуговування охоронної сигналізації, починаючи з моменту підписання даного договору оренди та передачі приміщення за відповідним актом, приймання-передачі. Оплата компенсації, зазначеної у цьому пункті, проводиться Орендарем не пізніше 15 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі рахунків, виставлених відповідними надавачами комунальних послуг.
Водночас, укладені між сторонами договори оренди не передбачають умов щодо необхідності  укладення додаткової угоди або погодження орендаря у разі зміни постачальника теплової енергії, тарифів теплопостачання у визначеному об`єкті оренди. 
Крім того, умови договорів не містять фіксованого погодженого розміру щомісячних витрат житлово-комунальних послуг, тому зміна їх розміру не є складовою орендного платежу та, відповідно, не свідчить про зміну позивачем істотних умов договору в односторонньому порядку.
Так само, щодо доводів апелянта про те, що позивач протиправно не надавав акти виконаних робіт щодо теплопостачання, первинних документів з постачальниками, додаткових актів приймання-передачі послуг, суд апеляційної інстанції зазначає, що договори оренди відповідних зобов`язань орендодавця не містять.
Необхідність укладення додаткової угоди, на що зауважує апелянт, передбачена п. 4.5 договору, та має місце у випадку перегляду саме орендної плати, визначеної фіксованим розміром в п.4.3 договору, однак в даному випадку така зміна не відбулася, оскільки коригування тарифів на теплопостачання та зміна постачальника комунальних послуг не впливають на розмір орендної плати, яка визначена у п. 4.3 договору.
Таким чином, зміна вартості житлово-комунальних послуг не є підставою для укладення додаткової угоди, оскільки не стосується перегляду фіксованого розміру орендної плати. Відповідно, твердження апелянта про порушення істотних умов договору та необхідність погодження таких змін з орендарем є безпідставними.
Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 39 230,71 грн заборгованості з орендної плати за договором оренди (найму) нежитлового приміщення № 9 від 11.09.2023 та 46 783,66 грн компенсації витрат на комунальні послуги згідно з договором оренди (найму) нежитлового приміщення № 7 від 11.09.2020 та договором оренди (найму) нежитлового приміщення № 9 від 11.09.2023 є доведеними та підлягають задоволенню.
Згідно положень ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Пунктом 4.8 договору оренди (найму) нежитлового приміщення № 9 від 11.09.2023 р. визначено, що в разі несвоєчасної сплати орендної плати або компенсації витрат комунальних послуг Орендар сплачує Орендодавцю штраф в розмірі 100,00 грн. за кожен день прострочення платежу.
Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, а штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (тобто, разове стягнення). Однак, штраф, погоджений сторонами в п. 4.8 договору № 9 від 11.09.2023 р., нараховується за кожен день прострочення виконання зобов`язання, що за своєю правовою природою, ураховуючи спосіб його обчислення, підпадає під визначення пені.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Місцевий господарський суд, з урахуванням наведених вимог  Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» здійснив перерахунок пені за порушення строків оплати заборгованості з орендної плати за договором № 9 від 11.09.2023 за період з 11.05.2024 по 26.07.2024 (в т.ч. за порушення строків оплати заборгованості за травень 2024 року – за період з 11.05.2024 по 26.07.2024, за порушення строків оплати заборгованості за червень 2024 року – за період з 11.06.2024 по 26.07.2024 та за порушення строків оплати заборгованості за липень 2024 року – за період з 11.07.2024 по 26.07.2024) та, беручи до уваги заявлене відповідачем клопотання про дійшов висновку про задоволення вказаних вимог позивача в сумі 1  656,06 грн.
Апелянтом арифметична неправильність зазначеного розрахунку суду першої інстанції, інші доводи в обґрунтування наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції в наведеній частині не наведено.
Враховуючи вищенаведене у сукупності та зважаючи на те, що оскільки відповідач був зобов`язаний сплатити орендну плату та компенсацію комунальних витрат до моменту припинення правовідносин оренди, засвідченням чого є підписання сторонами акта приймання-передачі приміщення, а доводи апеляційної скарги щодо неправомірності нарахувань, необхідності укладення додаткової угоди та припинення зобов`язань у зв`язку із закінченням строку дії договору, їх часткової оплати не знайшли підтвердження, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Попова Максима Віталійовича на користь Фізичної особи-підприємця Гаврилець Марини Костянтинівни заборгованості за договором оренди (найму) нежитлового приміщення № 9 від 11.09.2023 в сумі 39 230,71грн, компенсації витрат на комунальні послуги згідно з договором оренди (найму) нежитлового приміщення №7 від 11.09.2020 та договором оренди (найму) нежитлового приміщення № 9 від 11.09.2023 в сумі 46 783,66 грн та пені в сумі 1 656,06 грн.
Доводів в обґрунтування незгоди із судовим рішенням в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу апеляційна скарга не містить.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та не є підставою для його скасування.
Оскільки місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного судового рішення було дотримано норми матеріального та процесуального права, повно досліджено обставини справи, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а тому рішення господарського суду Полтавської області від 05.11.2024 у справі №917/1268/24  слід залишити без змін.
У відповідності до статті 129 ГПК України витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Попова Максима Віталійовича (вх. № 2795 П) на рішення господарського суду Полтавської області від 05.11.2024 у справі №917/1268/24 залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Полтавської області від 05.11.2024 у справі №917/1268/24 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України
Повний текст постанови складено   07.02.2025 

Головуючий суддя                                                                    Н.В. Гребенюк

Суддя                                                                                           М.М. Слободін  

Суддя                                                                                           І.А. Шутенко