ПОСТАНОВА 
Іменем України

08 січня 2025 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 405/5295/24
провадження № 22-ц/4809/89/25 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя – Дуковський О.Л. 
судді – Дьомич Л.М., Письменного О.А.
 
Розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кропивницькому без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Семенов Євгеній Олексійович на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 серпня 2024 року, у складі головуючого судді Волоткевича А.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до держави російська федерація про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:
 
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до держави російська федерація про відшкодування шкоди.
В обгрунтування свого позову зазначав, що держава російська федерація своїми протиправними діями, а саме вторгненням на територію України заподіяла матеріальну та моральну шкоду не лише державі Україна, а й її громадянам, включаючи ОСОБА_1 , порушуючи право на життя, право мирно володіти та розпоряджатися своїм майном та майновими правами на території Автономної Республіки Крим, Донецької та Луганської областей, а також на шельфі Чорного моря в економічній зоні України. 
Тому, держава російська федерація несе відповідальність за порушення прав і свобод українського народу та незаконну експропріацію майна громадян України ,які проживають на її території.
Позивач вказував, що він як громадянин України постійно перебуває у стані стресу та нервозності, оскільки має поганий сон через постійні повітряні тривоги, перебування в укритті, дискомфорт від споглядання руйнувань після обстрілів.
Враховуючи множинний та триваючий характер порушень прав та законних інтересів позивача просив стягнути з держави російська федерація 30 186 715,10 грн майнової шкоди та 2 074 560,00 грн моральної шкоди.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 серпня 2024 року вказану позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу, з підстав не виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вказує, що дипломатичні відносини із державою російської федерації та державою Україна розірвано, посольства російської федерації припинили свою роботу на території України, а тому визначити установу, яка представляє інтереси відповідача в Україні - є неможливим.
Вважає, що первісна позовна заява так і позовна заява, що подана із виправленнями на виконання вимог ухвали про залишення без руху відповідають вимогам ст. 175 ЦПК України. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Предметом перегляду є ухвала про визнання неподаної та повернення позовної заяви позивачу, яка відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що оскаржувана ухвала зазначена в частині другій статті 369 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.07.2024 було залишено без руху позовну заяву  ОСОБА_1 до держави російська федерація про відшкодування шкоди.
Згідно цієї ухвали суду позивачу було  запропоновано протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, викладені в ухвалі про залишення позову без руху.
Суд першої інстанції у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суду вказав, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, а саме:
не зазначив де знаходяться оригінали письмових доказів, копії яких додано до позову;
відповідачем визначено представництво російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації, міністерства закордонних справ російської федерації без визначення конкретного єдиного органу в особі російської федерації, який має бути відповідачем. Крім того в адресі міністерства закордонних справ російської федерації не зазначено повна адреса (не зазначено місто розташування);
не надано доказів матеріальних збитків (пошкодження або втрати майна, яке належить на праві власності позивачу) та моральної шкоди;
не надано доказів чітко визначеного розміру матеріальних збитків, нанесених Україні російською федерацією внаслідок військової агресії;
не визначено місце виконання рішення суду з наданням доказів неможливості такого визначення;
не визначено посольств російської федерації в інших країнах, через які буде повідомлено відповідача про розгляд даної справи з наданням доказів неможливості такого визначення;
не надано обґрунтованого розрахунку матеріальних збитків із зазначенням точної суми збитків України та точної кількості населення в Україні на момент звернення до суду з даним позовом;
не надано доказів надіслання нотаріально завіреного перекладу позову з додатками в посольство відповідача в інших країнах у визначеному законодавством порядку з наданням доказів неможливості такого перекладу та направлення;
не визначено країну, в якій буде визнання та виконання рішення суду у випадку задоволення позову з наданням доказів неможливості такого визначення.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду про повернення заяви підлягає скасуванню, з таких підстав.
В ухвалі Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.07.2024 про залишення без руху позовної заяви не було чітко конкретизовано, які недоліки і в якій спосіб повинен усунути позивач, як це зазначено в ухвалі про повернення позовної заяви.
Крім того, ухвала про повернення позовної заяви містить додаткові вимоги щодо усунення недоліків про які в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не зазначено. 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року).
Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Отже, на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання достатності доказів, поданих позивачем на обґрунтування своїх вимог, а кожна сторона може розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, відсутність певних доказів не перешкоджає розгляду справи, за результатами якого вирішується питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог, оцінка доказів є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 25 січня 2021 року у справі № 201/1333/19 та від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19.
Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду даної справи, постановив оскаржувану ухвалу у порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позбавивши позивача права на справедливий судовий розгляд.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частини першої статті 374 ЦПК України).
Згідно пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа поверненню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи те, що апеляційний суд по цій справі не змінює судове рішення та не ухвалює нове, а направляє справу для продовження розгляду, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.
Керуючись статтями 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Семенов Євгеній Олексійович на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 серпня 2024 року - задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 серпня 2024 року - скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1 до держави російська федерація про відшкодування шкоди - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Головуючий                                                                                           О.Л. Дуковський 
 
Судді                                                                                                       Л.М. Дьомич 
 
                 О.А. Письменний