Справа № 345/6519/23 
Провадження № 22-ц/4808/189/25 
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої (судді-доповідача)        Пнівчук О.В.,
суддів:                                Бойчука І.В., Томин О.О.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на рішення Калуського міськрайонного суду від 14 жовтня 2024 року, у складі судді Онушканича В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
в с т а н о в и в:
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником транспортного засобу «Dacia Duster», д.н.з. НОМЕР_1 . 24.02.2023 по вул. Українській, 3 у м. Калуші сталася дорожньо-транспортна пригода. Під час руху автомобіль «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 зіткнувся з автомобілем «Dacia Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований біля бордюри, на проїзній частині вулиці Українській. Від удару автомобіль позивача було відкинуто назад. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Того ж дня, оскільки потерпілих не було, ними, учасниками ДТП, було складено європротокол. Страхувальником автомобіля «Ford Mondeo» був ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК Євроінс Україна».
24.02.2023 року ОСОБА_2 про факт ДТП було повідомлено ПрАТ «СК Євроінс Україна» та складено повідомлення про ДТП, в якому описано обставини вчинення ДТП, наявні пошкодження автомобілів, зроблено фотофіксацію. ОСОБА_2 визнав свою вину, пояснив тим, що під час керування автомобілем йому стало погано і він втратив контроль керування. 
Страховику через аварійного комісара, який оглядав автомобілі після ДТП, для визначення причини настання страхового випадку та розміру збитків, надано письмове повідомлення про ДТП, інші необхідні відомості та документи. Приблизно через тиждень до позивача приїхав експерт, який оглянув автомобіль, зробив світлини, опис. В рамках страхової справи №8871/1 до відповідача ПрАТ «СК Євроінс Україна» була зроблена заява від 24.02.2023 на виплату страхового відшкодування.
26.06.2023 позивачу від ПрАТ «СК Євроінс Україна» надійшла відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування з причин відсутності страхового випадку. Відмову у виплаті страхового відшкодування відповідач обґрунтовує тим, що згідно висновку судового експерта Рафалюк Б.І., наявні пошкодження автомобіля «Dacia Duster», д.н.з. НОМЕР_1 не відповідають обставинам, вказаним обома водіями у своїх поясненнях, автомобіль отримав комплекс наявних пошкоджень в іншому місці та за інших обставин і подія відбулася в іншому місці, ніж вказує водій у своїх поясненнях. 
Позивач не згідний з висновком експерта та зазначив, що організацією відновлення свого автомобіля він займався самостійно за власні кошти у розмірі 33080,00 грн.
Щодо стягнення моральної шкоди, позивач вказав, що він є особою пенсійного віку і йому вкрай важливо мати транспортний засіб для особистого пересування і членів сім`ї. Пошкодження належного позивачу транспортного засобу вимагало додаткових матеріальних затрат, при цьому відповідач на звернення позивача не бажав надати йому для ознайомлення висновок експерта, а тому позивач був змушений звертатися за допомогою до адвоката. Така відмова спричинила для позивача стрес та роздратування. Внаслідок пошкодження майна та самого факту ДТП у позивача з`явилася роздратованість, постійні переживання та турботи пов`язані із пошкодженням автомобіля, а також необхідністю звернення до суду з метою захисту порушених прав та законних інтересів. 
Просив стягнути із відповідача на його користь страхове відшкодування у розмірі 33080,00 грн; пеню в розмірі 7917,45 грн, три проценти річних у розмірі 742,26 грн; 30 000,00 грн моральної шкоди; судовий збір, витрати за надання правової допомоги та за проведення експертизи.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 14.10.2024 подала до суду заяву в якій сторона позивача підтримала позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 14 642,98 грн суми страхового відшкодування, 3162,09 грн пені, 220,24 грн 3% річних, 10 000,00 грн моральної шкоди; понесених витрат по оплаті судового збору, правничої допомоги та за проведення експертизи.
Рішенням Калуського міськрайонного суду від 14 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 14 642,98 грн суми страхового відшкодування, 3162,09 грн пені, 220,24 грн 3% річних та 10 000,00 грн моральної шкоди.
Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 1073,60 грн сплаченого судового збору, 5500,00 грн витрат за надання правничої допомоги та 26 504,80 грн витрат за проведення експертизи. 
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» адвокат Пилипець А.Ю. подав апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, таким що не відповідає обставинам справи, прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального права.
Зазначає, що страховий поліс є формою укладення договору обов`язкового страхування та є належним підтвердженням виникнення договірних відносин між страховиком та страхувальником.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди у разі настання страхового випадку.
За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела.
Зазначає, що водії транспортних засобів – учасників ДТП скористалися своїм правом оформити євротокол, однак наявність європротоколу свідчить лише про те, що водії скористалися правом його скласти та не свідчить про автоматичне настання обов`язку страховика здійснити виплату страхового відшкодування. Обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування (у договірних відносинах між страховиком і потерпілим) є наявність вини страхувальника. Бланк європротоколу не містить пункту щодо визнання вини того чи іншого учасника пригоди. 
Настання страхового випадку за договором обов`язкового страхування можливо у разі встановлення вини страхувальника (тобто ОСОБА_2 ) у вчиненні ДТП належними та допустимими доказами. Тому на страховика покладено обов`язок визначення (розподіл) цивільно-правової відповідальності учасників ДТП.
Вважає, що визнання події страховим випадком входить до виключної компетенції страховика, а не страхувальника.
Враховуючи, що позивач та ОСОБА_2 вирішили самостійно, без залучення та інформування працівників Національної поліції України розв`язати спірну ситуацію, що виникла, то наявність вини саме страхувальника у вчиненні ДТП, можливо встановити лише у цивільно-правовому порядку. 
Таким чином, для встановлення обставин, чи вбачається невідповідність вимогам ПДР України в діях страхувальника і чи знаходяться вони (такі дії) страхувальника у прямому причинно-наслідковому зв`язку з даною ДТП, відповідач звернувся до судового експерта ТОВ «Українські незалежні судові експертизи».
За результатами дослідження обставин судовим експертом у висновку №000587/01 від 23.06.2023 року - з технічної точки зору немає підстав вважати, що автомобіль Dacia Duster, р.н. НОМЕР_1 , отримав комплекс пошкоджень, який заявлений до страхової компанії, за обставин, викладених в поясненнях водія автомобіля Dacia Duster ОСОБА_1 від 24.02.2023 року та поясненнях водія автомобіля Ford Mondeo, р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 від 24.02.2023 року, які вони надали працівникам ПрАТ «СК «Євроінс Україна» щодо обставин і механізму отримання пошкоджень автомобілями Dacia Duster і Ford Mondeo. З технічної точки зору є підстави стверджувати, що наявні пошкодження автомобіля Dacia Duster, р.н. НОМЕР_1 , не відповідають обставинам, вказаним обома водіями у своїх поясненнях – автомобіль Dacia Duster, р.н. НОМЕР_1 , отримав комплекс наявних пошкоджень в іншому місці та за інших обставин, ніж ті, які ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказують у своїх поясненнях.
Вважає, що цивільно-правова відповідальність страхувальника не настала, оскільки у його діях не вбачалася невідповідність положенням ПДР України, а тому не настав і страховий випадок, в силу якого відповідач мав би обов`язок здійснити страхове відшкодування. Тому немає жодних підстав визнавати ДТП, що сталася 24.02.2023 року, страховим випадком та відсутні підстави для виплати страхового відшкодування.
З урахуванням положень чинного законодавства із відповідача може бути стягнуто та/або відшкодовано у якості страхового відшкодування – вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу (матеріальний збиток). Однак позивач просив стягнути із відповідача відновлювальний ремонт без урахування фізичного зносу, тобто із порушенням вимог положень закону та правових висновків Верховного Суду щодо подібних правовідносин. Також зазначав, що франшиза згідно полісу становить 3200,00 грн.
Щодо моральної шкоди представник відповідача зазначає, що моральна шкода страховиком виплачується у разі нанесення шкоди життю та здоров`ю потерпілому у ДТП. У даному випадку позивачу, як власнику транспортного засобу, не було завдано шкоди здоров`ю, а лише завдано матеріальний збиток транспортному засобу, а тому позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди із відповідача не підлягають задоволенню.
Просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду та ухвали нове, яким у задоволенні позові відмовити, врахувати франшизу у розмірі 3200 грн.
ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним та обґрунтованим, судом першої інстанції з`ясовані всі обставини справи, що мають значення для справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (п.1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України).
Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.        
Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Враховуючи категорію справи та ціну позову в даній справі, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, 
Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції, вищезазначеним вимогам відповідає.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2  була застрахована в ПрАТ СК «Євроінс Україна», у відповідача не було підстав для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування.Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/3474021 від 03.10.2022 року розмір франшизи становив 3200,00 грн, тому з відповідача на користь позивача суд стягнув 14642,98 грн страхового відшкодування. Оскільки в даному випадку обов`язок страховика щодо виплати страхового відшкодування є грошовим зобов`язанням, відповідач прострочив виконання цього грошового зобов`язання,то суд стягнув пеню відповідно до вимог п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та 3% річних. Судом також встановлено причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача та завданою позивачу моральною шкодою, тому суд вважав обґрунтованою компенсацію моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.
З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.
Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування».
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно з статтею 3 вищевказаного закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 5 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.
Основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №147/66/17).
Водночас в Законі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону).
Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страховиком, у якого застрахована її відповідальність, оскільки вона переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.
Судом встановлено, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/3474021 від 03.10.2022 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу марки «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна».
Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокола) 24.02.2023 року приблизно о 11.30 год. на вул. Українській, 3 в м. Калуш Івано-Франківської області під час руху автомобіль Ford Mondeo, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 зіткнувся із автомобілем Ducia Duster, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який був припаркований на узбіччі, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. На місці ДТП водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), що узгоджується із вищевказаними положеннями п.33.2. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Зі змісту  повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 24.02.2023 року вбачається, що саме   ОСОБА_2 є особою, яка  винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.02.2023 року приблизно о 11.30 год. на вул. Українській, 3 в м. Калуш Івано-Франківської області.
Крім того, у наданих ПрАТ «СК «Євроінс Україна» письмових поясненнях ОСОБА_2 підтвердив, що, керуючи транспортним засобом Ford Mondeo, р.н. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Українській у м. Калуші, він, здійснюючи маневрування для зупинки, не розрахувавши дистанцію, здійснив зіткнення із автомобілем Ducia Duster, який був припаркований. Аналогічні пояснення страховій компанії надав і ОСОБА_1 , який вказав, що його транспортний засіб Ducia Duster, р.н. НОМЕР_1 , був припаркований біля будинку по вул. Українській, 3, а автомобіль Ford Mondeo, який рухався по вул. Українській, заїхав в його транспортний засіб.
За приписами ч. 1,2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Даючи оцінку наданому відповідачем висновку експерта №000587/01, який складений 23.06.2023 ТОВ «Українські незалежні судові експерти» на замовлення ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», згідно якого наявні пошкодження автомобіля Dacia Duster, р.н. НОМЕР_1 , не відповідають обставинам, вказаним обома водіями у своїх поясненнях, а автомобіль отримав комплекс наявних пошкоджень в іншому місці та за інших обставин, ніж ті, які ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що такий не є належним доказом у справі, оскільки судовий експерт ОСОБА_4 не прибував до місцезнаходження пошкодженого автомобіля та безпосередньо не оглядав пошкоджений транспортний засіб, натомість автотехнічне і транспортно-трасологічне дослідження виконувалося за копіями матеріалів страхової справи про дорожньо-транспортну пригоду яка відбулася 24.02..2023 року приблизно о 11.30 год на вул. Українській, 3 в м. Калуші. 
Разом з тим, відповідно до висновку судових транспортно-трасологічної та транспортно-товарознавчої експертиз від 27.08.2024 року №818-Е, виготовленому на виконання ухвали Калуського міськрайонного суду від 12 лютого 2024 року про призначення комплексної судової авто товарознавчої та авто технічної експертизи у даній справі, за результатами проведення транспортно-трасологічного дослідження встановлено, у даному випадку могло мати зустрічне дотичне позацентрове зіткнення автомобілів Ford Mondeo, р.н. НОМЕР_2 , та Ducia Duster, р.н. НОМЕР_1 , своїми правими передніми частинами, при куті між їхніми повздовжніми осями, який є близьким до 1700, при обставинах, викладених в письмових поясненнях водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , наданих 24.02.2023 року працівникам ПрАТ СК «Євроінс Україна».
Такий висновок узгоджується з іншими доказами у справі щодо обставин дорожньо- транспортної пригоди.
Відтак вказана дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ СК «Євроінс Україна», у відповідача не було підстав для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування. Доказів, які б спростували висновки суду, апелянтом не надано.
Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Згідно із статтею 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру завданого прямого збитку.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що сума відшкодування визначена без урахування зносу транспортного засобі та з урахуванням франшизи є необґрунтованими.
Відповідно до висновку судових транспортно-трасологічної та транспортно-товарознавчої експертиз від 27.08.2024 року №818-Е (а.с.115-141) за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ducia Duster, р.н. НОМЕР_1 , за умови його пошкодження у ДТП 24.02.2023року, враховуючи пошкодження, які можливо було встановити під час експертного обстеження 02.04.2024 року відремонтованого автомобіля та з матеріалів цивільної справи №345/6519/23, в тому числі фотографій пошкодженого автомобіля, в цінах на момент ДТП 24.02.2023 року, з врахуванням ПДВ, становила 17842,98 грн.
Судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто з відповідача на користь позивача 14642,98 грн страхового відшкодування, з урахуванням того, 17842,98 грн – вартість матеріального збитку, а 3200,00 грн – розмір франшизи.
       Згідно з ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.
Згідно з ст. 36.7. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.
Судом встановлено, що позивач із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся 24.02.2023 року. Із врахуванням вищенаведених положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», моментом прострочення виконання грошового зобов`язання слід вважати – 26.05.2023 року (з урахуванням 90 днів на передбачену законом виплату страхового відшкодування).
Тому суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача пеню за період з 26.05.2023 року по 23.11.2023 року в розмірі 3162,09 грн та 3% річних від простроченої суми 14642,98 грн у розмірі 220,24 грн.
Враховуючи наведене, висновки суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення страхового відшкодування, стягнення пені та 3% річних є такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо стягнення моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Судом першої інстанції правильно враховано доводи позивача, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу йому було завдано моральної шкоди, яка виражена у переживаннях за пошкоджений автомобіль, емоційної напруженості, порушенні життєвих планів та зміні звичайного життєвого устрою (необхідність участі в судовій тяганині, відвідуванні експертних установ, юристів, адвокатів та судових органів для відновлення порушених своїх прав відповідачем), та те, що позивач позбавлений можливості відновити стан свого автомобіля до стану, який був до моменту ДТП, оскільки в нього бракувало коштів завершити ремонт, а відповідач безпідставно відмовив йому у виплаті страхового відшкодування.
Колегія суддів вважає, що зазначений розмір моральної шкоди у сумі 10000 грн відповідає глибині та тривалості моральних страждань позивача та є обґрунтованим, оскільки судом першої інстанції у повній мірі враховано принципи розумності, виваженості та справедливості при визначенні такого розміру моральної шкоди.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що, вирішуючи питання про стягнення із відповідачазавданої майнової шкоди та моральної шкоди, суд першої інстанції, надав належну оцінку наданих на підтвердження понесених таких витрат доказів у їх сукупності, виходячи з конкретних обставин справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 14 жовтня 2024 року – без зміни.
       Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                                        О.В. Пнівчук
Судді:                                                                І.В. Бойчук
                                                                       О.О. Томин