УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2025 року
м. Київ
справа № 703/664/22
провадження № 51-742 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                          ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року щодо засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені обставини
За вироком Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 червня 2024 року (з урахуванням ухвал цього суду від 19 червня та 18 грудня 2024 року про виправлення описок), залишеного без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією майна.
За епізодами від 11 серпня 2021 року щодо продажу наркотичних засобів ОСОБА_6 та від 02 вересня 2021 року щодо продажу наркотичних засобів ОСОБА_7 , - ОСОБА_4 виправдано за недоведеністю вчинення нею цих кримінальних правопорушень. 
ОСОБА_5  засуджено за ч. 2 ст. 307 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією майна.
За епізодами від 11 серпня 2021 року щодо продажу наркотичних засобів ОСОБА_6 , від 02 вересня 2021 року щодо продажу наркотичних засобів ОСОБА_7 та від 16 вересня 2021 року, де у ОСОБА_5 під час особистого обшуку вилучено метадон, - виправдано за недоведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень за даним вироком приєднано шляхом часткового складання невідбуте покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2021 року у виді чотирьох років позбавлення волі, і остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією майна.
Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні. 
Суд визнав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винуватими у незаконному придбанні, зберіганні, а також незаконному збуті наркотичних засобів у великих розмірах, вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб.
За обставин, детально викладених у вироку, з квітня 2021 року по 16 вересня 2021 року ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб зі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (кримінальне провадження стосовно якої закрито у зв`язку зі смертю) здійснили незаконне придбання з метою збуту невстановлену судовим розглядом кількість таблеток в блістерних упаковках, які містили у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, шляхом періодичного їх особистого отримання у ЧОКП «Фармація» аптека 110 ЦРА, що за адресою: вул. Перемоги, 28, на підставі рецептів, виданих на її ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , як осіб, котрі отримували замісну підтримувальну терапію КНП «Смілянська міська лікарня» СМР.
В подальшому, ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , незаконно зберігаючи при собі, перевезла невстановлену судовим розглядом кількісну частину придбаних наркотичних засобів на автомобілі «Оpel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_14 , який не був обізнаним про злочинний характер діяльності таких осіб, та незаконно перенесла при собі невстановлену судовим розглядом кількісну іншу частину придбаних наркотичних засобів до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де вона проживала з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , для його зберігання з метою збуту.
В період часу з квітня 2021 року по 16 вересня 2021 року ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , за вказаною адресою здійснили незаконний збут невстановленої судовим розглядом частини таблеток в блістерних упаковках, які містили у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, шляхом періодичного їх продажу громадянам, за граничною мінімальною ціною 50 гривень за одну таблетку.
Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу на збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону, зберігаючи його за вказаним місцем  проживання, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , повторно 01 травня 2021 року об 11:24 год збули ОСОБА_11 (особі, яка надала працівникам поліції добровільну згоду на участь у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій) (далі - НСРД) за грошові кошти в сумі 200 грн чотири таблетки метадону, загальною масою 0,090 г. Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_11 в подальшому добровільно видала працівникам поліції.
Крім того, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , повторно 05 травня 2021 року о 15:46 год збули ОСОБА_11 блістер з чотирма таблетками з написом «МЕТА», які містять в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, загальною масою 0.0879 г. Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_11 в подальшому добровільно видала працівникам поліції.
Крім того, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , повторно 03 вересня 2021 року о 10 год. 31 хв. збули ОСОБА_15 (особі, яка надала працівникам поліції добровільну згоду на участь у проведенні НСРД) за грошові кошти в сумі 200 грн частину блістеру із 4 таблетками з написом «ЗН», які містять в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, загальною масою 0.1018 г. Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_15 в подальшому добровільно видала працівникам поліції.
16 вересня 2021 року в період часу з 07:37 год по 13:04 год працівниками поліції проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон,  загальною масою 2.7259 г, який ОСОБА_4 придбала та зберігала з метою збуту, що відповідно до Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом МОЗ України № 188 від 01 серпня 2000 року, є великими розмірами.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржену ухвалу та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування своєї позиції прокурор вказує, що суд однобічно та упереджено оцінив докази, порушив принцип безпосередності, оскільки безпідставно погодився із оцінкою доказів наданою місцевим судом, не дослідивши їх, як про це клопотав прокурор, чим також порушив ст. 350 КПК, відмовивши у його задоволенні. 
На думку прокурора суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, оскільки не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме ч. 3 ст. 307 КК, не навів мотивів на спростування доводів прокурора щодо безпідставності перекваліфікації місцевим судом дій обвинувачених з ч. 3 на ч. 2 ст. 307 КК через недоведеність вчинення ними кримінального правопорушення у складі організованої групи.
Вважає, що ухвала не відповідає вимогам ст. 419 КПК. 
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та  особі засудженого.
При цьому відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та  процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в  оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Ухвала апеляційного суду - це рішення стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку. Тому воно має відповідати тим же вимогам, що й рішення суду першої інстанції, тобто бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, як це передбачено ст. 370 КПК. Крім того, ухвала апеляційного суду за змістом має відповідати вимогам ст. 419 цього Кодексу.
Згідно із ст. 419 КПК в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Апеляційний суд, переглянувши вирок суду першої інстанції у межах поданих апеляційних скарг, наведених вимог процесуального закону дотримався. 
Відповідно до ч. 3 ст. 28 КК кримінальне правопорушення визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.
Ключовою ознакою організованої групи є її стійкість, набуття нею таких внутрішніх суб`єктивних зв`язків між учасниками, які забезпечують стабільність і безпеку свого існування, ефективна протидія внутрішнім та зовнішнім факторам, що можуть її дезорганізувати. Наявність зазначених механізмів проявляється через відповідні ознаки, які слід не тільки перелічувати, а й наводити конкретні докази цього. Це, зокрема, такі ознаки, як стабільний склад, тісні стосунки між його учасниками, їх централізоване підпорядкування, єдині для всіх правила поведінки, наявність плану злочинної діяльності, чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення. 
Стійкість організованої групи свідчить про те, що між співучасниками існують досить стабільні відносини. При цьому, стабільність групи виявляється у системності та детальній організації функціонування групи, здатності до заміни учасників, прикритті своєї діяльності, як своїми силами, так і за допомогою сторонніх осіб, наявності для функціонування групи фінансових та інших матеріальних засобів.
При вирішенні питання про вчинення особою кримінального правопорушення в складі організованої групи потрібно брати до уваги не лише її участь у вчиненні злочину разом з іншими особами, але й зміст її вини і насамперед, усвідомлення нею цього членства в злочинній організованій групі й те, що така особа виконує покладені на неї обов`язки в групі.
Суд апеляційної інстанції, спростовуючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильної кваліфікації дій засуджених, які за змістом аналогічні доводам касаційної скарги прокурора, слушно зазначив про відсутність всіх обов`язкових ознак, які характеризують організовану групу, згідно вимог ч. 3 ст. 28 КК. Зокрема, цей суд вказав, що як убачається з матеріалів кримінального провадження та встановлених фактичних обставин, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 діяли як однакові виконавці діянь, що створює об`єктивну сторону складу злочинів, тобто вчиняли дії як особи, які заздалегідь (до початку злочину), домовилися про спільне вчинення злочину, тобто за попередньою змовою групою осіб. При цьому вони дали показання, що не збиралися створювати організовану групу для злочинної діяльності, не обговорювали плану своїх дій, не розподіляли між собою функцій і не обирали керівника.
Ураховуючи неодноразовість вчинення кримінальних правопорушень кожним із обвинувачених, їх частоту, спілкування між ними, зважаючи на те, що вони проживали в одному будинку апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду, що у цьому випадку вчинення злочинів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не свідчать про складну форму співучасті, якою є організована група.
Спростовуючи посилання в апеляційній скарзі прокурора на протоколи НСРД про спілкування обвинувачених між собою, з іншими особами, суд апеляційної інстанції зазначив, що вони не свідчать про створення, існування та діяльність організованої групи, оскільки в ході вказаних НСРД не зафіксовано розмов, які б могли вказувати на існування між ними стабільних відносин у зв`язку із підготовкою та вчиненням інкримінованих злочинних діянь, їх об`єднання єдиним відомим планом, спрямованість діяльності саме на його досягнення та його чітке усвідомлення усіма учасниками групи.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, з огляду на конкретні обставини справи, що були підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими місцевим судом,   вмотивовано погодився із висновками цього суду щодо відсутності в діях обвинувачених кваліфікуючої ознаки - вчинення кримінального правопорушення організованою групою. З такими висновками погоджується й колегія суддів.
Згідно з ч. 3 ст. 404 КПК, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключАнеглно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Норми ч. 3 ст. 404 КПК зобов`язують суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, лише коли місцевий суд дослідив ці обставини неповно або з порушеннями. Сама по собі незгода сторони із висновками суду, зробленим на підставі досліджених доказів, не може бути безумовною підставою для повторного дослідження тих самих доказів апеляційним судом за відсутності обставин, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК.
Тобто для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, встановлених під час кримінального провадження, кримінальний процесуальний закон визнає обов`язковою наявність (сукупність) як відповідного процесуального приводу (клопотання учасника судового провадження), так і однієї із закріплених у законі умов (неповнота дослідження зазначених обставин або наявність певних порушень у ході їх дослідження), які можна розглядати як фактичну підставу для такого дослідження.
Водночас апеляційний суд зазначив, що судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проведено з дотриманням норм КПК, місцевий суд дослідив у повному об`ємі та без порушень і дав оцінку як окремо кожному доказу, так і усім зібраним у кримінальному провадженні доказам у їх сукупності та взаємозв`язку щодо їх допустимості, достатності та достовірності, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів.
З огляду на що апеляційний суд погодився з наданою оцінкою доказам та з висновками суду першої інстанції в цілому, а тому підстав для повторного безпосереднього дослідження доказів у цього суду не було.
Відмова ж у задоволенні клопотання, за відсутності аргументованих доводів щодо необхідності повторного дослідження доказів у справі, не свідчить про порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону або неповноту судового розгляду.
З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції не порушив положення статей 350, 404 КПК, а постановлена апеляційним судом ухвала у цій частині відповідає вимогам законності та обґрунтованості.
Ухвала апеляційного суду є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, вона в повній мірі відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданої до неї копії судового рішення убачається, що підстав для задоволення скарги немає.                                                                                                                                                                                                                                        
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року щодо засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                       ОСОБА_3