ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" лютого 2025 р.                                                       Справа №914/1801/24
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
головуючий суддя                                                                      Желік М.Б. 
судді                                                                                            Орищин Г.В.
                                                                                                Галушко Н.А.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення сторін 

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» б/н від 09.12.2024 (вх.ЗАГС. №01-05/3564/24 від 09.12.2024) 
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.12.2024 (суддя Щигельська О.І.) про повернення
зустрічної позовної заяви: Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго», м. Львів
до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ
про зобов`язання вчинити дії
у справі №914/1801/24
за позовом: Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ
до відповідача: Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго», м. Львів
про стягнення 385 499 451,37 грн

                                                      ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.12.2024 у справі №914/1801/24 зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про зобов`язання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» виключити 194 951,35 МВт*г з актів наданих послуг за період січень-вересень 2024 року за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0424-03013-ПД від 01.01.2024 року – повернуто заявнику.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» звернулося до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.12.2024 про повернення зустрічного позову, справу надіслати до суду першої інстанції для продовження розгляду справи у цій частині.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2024 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.01.2025, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження, призначено розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено позивачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 24.01.2025.
Ухвалу від 06.01.2025 доставлено до електронний кабінет ПАТ «НЕК «Укренерго» 06.01.2025 о 21:16, проте у встановлений судом строк позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч.3 ст.263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, з огляду на таке:

Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст оскарженої ухвали. 

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» в якому просить стягнути з відповідача борг за надані послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління на загальну суму 385 499 451,37 грн, яка складається з основного боргу – 371 165 269, 98 грн, трьох процентів річних – 3 743 165,50 грн та індексу інфляції – 10 591 015, 89 грн.
Ухвалою суду від 22.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 
27.08.2024 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла зустрічна позовна заява Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про визнання права не сплачувати вартість послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за період з січня 2024 по травень 2024 року на користь ПАТ «НЕК «Укренерго» за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (із змінами та доповненнями) від 01.01.2024 р. № 0424-03013-ПД.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.08.2024, залишеною без змін постановою Західного апеляційного суду від 09.10.2024, зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» повернуто заявнику.
26.11.2024 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла зустрічна позовна заява Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про зобов`язання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» виключити 194 951,35 МВт*г з актів наданих послуг за період січень-вересень 2024 року за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0424-03013-ПД від 01.01.2024.
Місцевий господарський суд, постановляючи оскаржену ухвалу, дійшов висновку про те, що зустрічний позов подано відповідачем з порушенням вимог ч.1 ст.180 ГПК України, а доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на звернення з зустрічним позовом відповідач не навів, тому зустрічний позов Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» підлягає поверненню заявнику.

Узагальнені доводи апелянта.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що в оскарженій ухвалі суд неповно з`ясував обставини та невірно застосував норми процесуального та матеріального права, які мають значення для справи, на підтвердження зазначеного апелянт наводить такі доводи:
- 02 березня 2022 року Рада Суддів України опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, де зазначила, що процесуальні строки по можливості продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану, тому введення в Україні режиму воєнного стану 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та подальше продовження режиму воєнного стану є об`єктивною та поважною причиною пропуску процесуальних строків, встановлених законом та судом;
- Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.92);
- ЄСПЛ зауважував, що надмірний формалізм може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції; надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду (див. рішення ЄСПЛ у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «Зубац проти Хорватії» N 47273/99, п. п. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, «Волчлі проти Франції», N 35787/03, п. 29, від 26.07.2007);
- слід звернути увагу й на підстави та предмет зустрічного позову, адже позивач за зустрічним позовом просить суд зобов`язати ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» виключити 194 951,35 МВт*г з актів наданих послуг за період січень-вересень 2024 року за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0424-03013-ПД від 01.01.2024;
- у разі задоволення позовних вимог або їх часткового задоволення об`єми наданих послуг будуть зменшені за актами наданих послуг за період січень-вересень 2024 року за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0424-03013 від 01.01.2024 року, а отже заявлена сума позовних вимог у справі №914/1801/24 на сьогодні є не підтвердженою та такою, що може бути змінена за результатами розгляду зустрічного позову;
- не дослідивши вказані обставини та не розглянувши по суті позов відповідача, суд дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для прийняття заяви, у зв`язку з чим повернув зустрічний позов АТ «ДТЕК Західенерго» необґрунтовано.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно зі ст.2, ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Водночас, порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у господарській справі регламентовано відповідними нормами процесуального права –  Господарським процесуальним кодексом України.
Відповідно до частин першої - четвертої  статті 13 ГПК України  судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Права та обов`язки учасників справи передбачено статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.42 ГПК України учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Відповідно до ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи, серед іншого, зобов`язані, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.
Як встановлено приписами статті 46 ГПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. 
Суд звертає увагу, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, сторони мають обов`язок добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
У п.3 ч.2 ст.46 ГПК України передбачено, що окрім прав та обов`язків, визначених у ст.42 ГПК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.180 ГПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Відповідно до ч.8 ст.165 ГПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. 
Як встановлено з матеріалів справи, в ухвалі від 22.07.2024 про відкриття провадження у справі №914/1801/24 господарський суд встановив відповідачу строк у 15 (п`ятнадцять) календарних днів з дня отримання ухвали для подання відзиву на позов.
В постанові Західного апеляційного господарського суду від 09.10.2024 у цій справі, якою було залишено без змін ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.08.2024 про повернення зустрічної позовної заяви Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» від 27.08.2024, встановлено, що:
- 05.08.2024 до Господарського суду Львівської області через систему «Електронний Суд» надійшла заява АТ «ДТЕК Західенерго» про продовження процесуального строку для подачі відзиву на позов до 16.08.2024;
- місцевий господарський суд розглянувши подане клопотання у судовому засіданні 12.08.2024, задовольнив його та продовжив процесуальний строк на подання відзиву до 16.08.2024, про що зазначено у протоколі судового засідання;
- 16.08.2024 в системі документообігу суду зареєстровано відзив на позовну заяву (вх.№20378/24).
Відтак процесуальний строк для подання зустрічної позовної заяви закінчився 16.08.2024.
Таким чином, відповідно до вимог ч.1 ст.180 ГПК України, відповідач мав право у строк до 16.08.2024 пред`явити зустрічний позов, однак, звернувся до суду із зустрічною позовною заявою у цій справі з пропуском такого строку більш, ніж на три місяці.
Так, 27.11.2024 відповідач за первісним позовом подав до Господарського суду Львівської області зустрічну позовну заяву, у якій просив поновити строк для подачі зустрічного позову, відтермінувати позивачу за зустрічним позовом оплату судового збору, зобов`язати ПрАТ «НАК «Укренерго» виключити 194 951,35 МВт8г з актів наданих послуг за період січень-вересень 2024 року за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0424-03013-ПД від 01/01/2024, витребувати у ПрАТ «НАК «Укренерго» прогнозний баланс електричної енергії в енергосистемі України на 2024 рік.
Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на подання зустрічного позову, відповідач зазначив, що оскільки воєнний стан на території України триває, то строк звернення до суду продовжується на строк дії воєнного стану.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Відповідно до ч.2 ст.118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Тобто, закріплюючи серед принципів господарського судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін, Господарським процесуальним кодексом України обмежено строк подання заяв по суті спору та, водночас, покладено на кожну зі сторін ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Частиною 6 ст.180 ГПК України передбачено, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
Враховуючи те, що зустрічна позовна заява подана з порушенням встановленого строку для її подання, така підлягає поверненню на підставі частини 6 статті 180 Господарського процесуального кодексу України.
Водночас, відповідно до ч.1 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків.
Тобто, право на поновлення строку реалізується з урахуванням конкретних обставин, яким суд має надати правову оцінку і які сторона повинна обґрунтувати.
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.
Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У подальшому законами України затверджено відповідні укази Президента України, якими строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 09 травня 2025 року.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Частинами першою та четвертою статті 26 вказаного Закону встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.
Проте, введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків, передбачених нормами Господарського процесуального кодексу України.
Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. 
Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку.
Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.
Враховуючи те, що останній день перебігу процесуального строку на звернення до суду із зустрічним позовом у цій справі припав на період повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, ця обставина могла унеможливити дотримання такого строку відповідачем за умови надання ним до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду, та могла б бути визнаною поважною причиною для поновлення процесуального строку.
Проте, відповідач жодним чином не обґрунтував як саме режим воєнного стану вплинув на можливість дотримання відповідачем процесуальних строків.
Слід наголосити, що у встановлений законом строк для подання зустрічної заяви відповідач подав суду відзив на позовну заяву. Цей факт спростовує будь-які припущення щодо існування об`єктивних перешкод звернення до суду.
Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню та обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. 
Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України. Тому, учасники провадження мають розуміти, що встановлені судом строки будуть застосовані.
При цьому, зважаючи на норму ч.6 ст.180 ГПК України, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на те, що суд першої інстанції повинен був врахувати пов`язаність первісного та зустрічного позову.
Так, за змістом норми, викладеної у ч.6 ст.180 ГПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням встановленого строку на її подання, ухвалою суду повертається заявнику. 
Тобто, передумовою для оцінки судом відповідності зустрічного позову вимогам ч.2 ст.180 ГПК України (взаємопов`язаність первісного та зустрічного позову і доцільність їх спільного розгляду) є встановлення факту подання цієї зустрічної позовної заяви у строк, передбачений ч.1 ст.180 ГПК України (у строк для подання відзиву на позов), або наявності відповідного клопотання та обставин для поновлення такого строку, якщо його було пропущено з поважних причин.
Враховуючи те, що вирішення питання поновлення процесуальних строків є дискреційними повноваженнями суду, у цьому випадку Господарського суду Львівської області, керуючись вимогами ч.1 та ч.6 ст.180 ГПК України, зважаючи на відсутність належного обґрунтування у заяві про поновлення строку на подання зустрічного позову об`єктивної неможливості його подання разом з відзивом та зважаючи на те, що пропущений строк є тривалим (понад три місяці), колегія суддів вважає ухвалу про повернення зустрічної позовної заяви такою, що відповідає нормам процесуального закону. 
Відповідно до ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п.6).
Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст.276 ГПК України).
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали місцевого господарського суду про повернення зустрічної позовної заяви без змін, а апеляційної скарги – без задоволення.
Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» б/н від 09.12.2024 (вх.ЗАГС. №01-05/3564/24 від 09.12.2024) – відмовити.
2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.12.2024 у справі №914/1801/24 – залишити без змін.
3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги – покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя                                                            Желік М.Б. 

                              суддя                                                            Галушко Н.А.

                                        суддя                                                          Орищин Г.В.