ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                   
                                                                                                         
30 січня 2025року
м. Київ
 
справа № 824/139/24
провадження № 61-16129ав24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І.,  Литвиненко І. В.,
 
за участю секретаря судового засідання - Тримайло В. М.,
 
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОЦЕНТР-УКРАЇНА» (Україна),
відповідач (заявник)  - TRANS TRADE RK SA (Швейцарська Конфедерація),
 
розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Верховного Суду                    (м. Київ, просп. Повітряних Сил, 28)у режимі відеоконференції апеляційну скаргу компанії TRANS TRADE RK SA на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 листопада 2024 року в складі судді Невідомої Т. О. у справі за заявою компанії TRANS TRADE RK SA (Швейцарська Конфедерація) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 09 вересня 2024 року у справі № 57/2024 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОЦЕНТР-УКРАЇНА» (Україна) до TRANS TRADE RK SA (Швейцарська Конфедерація) про стягнення заборгованості за поставлений товар,

 
ВСТАНОВИВ:
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
 
Короткий зміст вимог заяви 
 
У жовтні 2024 року адвокат Коновалова Н. О. в інтересах компанії TRANS NRADE RK SA (далі - заявник) звернулася до Київського апеляційного суду як суду першої інстанції із заявою про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України                (далі - МКАС при ТПП України) від 09 вересня 2024 року у справі № 57/2024 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОЦЕНТР-УКРАЇНА» (Україна) (далі - ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОЦЕНТР-УКРАЇНА», позивач) до TRANS TRADE RK SA (Швейцарська Конфедерація) про стягнення заборгованості за поставлений товар.
 
Заяву обґрунтовано тим, що 09 вересня 2024 року МКАС при ТПП України ухвалив рішення у справі № 57/2024, яким стягнув з TRANS TRADE RK SA (Швейцарська Конфедерація) на користь ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОЦЕНТР-УКРАЇНА» 414 393,92 дол. США заборгованості за поставлений товар, 74 713,51 дол. США пені за несвоєчасну оплату товару та 13 033,72 дол. США на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього -                      504 141,15 дол. США.
 
Заявник посилається на те, що вказане рішення ухвалено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору, що не підпадає під її умови.
 
Зокрема, зазначає, що арбітражна угода, включена до контракту від 29 червня 2023 року № 290623, не містить чіткого переліку спорів, які віднесено до компетенції арбітражного суду, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а отже рішення МКАС при ТПП України від 09 вересня 2024 року ухвалено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору, за відсутності компетенції арбітражу на розгляд справи № 57/2024 (порушено підпункт «в» пункту 1 частини другої статті 459 ЦПК України).
 
Крім того, вказує, що оскаржуване рішення також є таким, що суперечить публічному порядку України (порушено підпункт «б» пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України; пункт 2 частини другої статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»), оскільки правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від арбітражних рішень, які порушують чинні в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя.
 
Додатково заявник наголошує на ігноруванні МКАС при ТПП України положень статті 52 Регламенту МКАС при ТПП України та вимог статей 12, 81 ЦПК України у частині надання оцінки доказам.
 
Короткий зміст ухвали апеляційного суду як суду першої інстанції
 
Ухвалою від 22 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у задоволенні заяви TRANS ТRADE RK SA (Швейцарська Конфедерація) про скасування рішення МКАС при ТПП України від 09 вересня 2024 року у справі № 57/2024  відмовив.
 
Ухвалу суду мотивовано тим, що спір між сторонами виник у зв`язку із наявністю неналежного виконання умов контракту від 29 червня 2023 року                 № 290623, укладеного між ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОЦЕНТР-УКРАЇНА» (Україна) та TRANS TRADE RK SA (Швейцарська Конфедерація), і такий спір підпадає під суб`єктну та об`єктну компетенцію МКАС при ТПП України.
 
При цьому є недоведеною підстава для скасування рішення арбітражного суду у зв`язку з порушенням публічного порядку України, а обґрунтування доводів заявника щодо порушення арбітражним рішенням публічного порядку України фактично зводиться до незгоди з правильністю застосування норм матеріального права, переоцінки доказів та до перегляду спору по суті, що процесуально є неприпустимим.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводів особи, яка її подала
 
04 грудня 2024 року компанія TRANS TRADE RK SA (Швейцарська Конфедерація) звернулася до Верховного Суду з апеляційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від  22 листопада 2024 року, у якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОЦЕНТР-УКРАЇНА» (Україна) відмовити у повному обсязі.
 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскаржувана ухвала постановлена Київським апеляційним судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.
 
Аргументи апеляційної скарги аналогічні доводам заяви.
 
Доводи інших учасників справи
 
У відзиві на апеляційну скаргу від 12 грудня 2024 року ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОЦЕНТР-УКРАЇНА» (Україна) просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без змін.
 
Надходження апеляційної скарги до суду 
 
Ухвалою від 05 грудня 2024 року Верховний Суд відкрив апеляційне провадження у цій справі та витребував її матеріали із Київського апеляційного суду. 
 
20 грудня 2024 року матеріали справи надійшли на адресу Верховного Суду.
 
Ухвалою від 09 січня 2024 року Верховний Суд закінчив підготовчі дії у справі та призначив справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
 
Фактичні обставини справи
 
29 червня 2023 року між ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОЦЕНТР-УКРАЇНА» (продавець) та компанією TRANS TRADE RK SA (покупець) укладено контракт № 290623, за умовами якого продавець зобов`язався поставити, а покупець - прийняти та оплатити пшеницю 4 класу, українського походження, врожаю 2022 року (товар) насипом, у кількості та умовах, визначених контрактом (пункт 1.1 контракту) (а. с. 42-52).
 
Контракт набуває чинності з дати підписання обома сторонами і діє до                             28 лютого 2024 року, але в будь-якому разі до припинення прав та обов`язків, які виникли з контракту (пункт 15.1).
 
Відповідно до положень розділу 14 контракту від 29 червня 2023 року                                № 290623 усі суперечки та розбіжності, які можуть виникнути протягом виконання цього контракту або у зв`язку із ним, вирішуватимуться шляхом переговорів між сторонами. У разі неможливості вирішення спорів таким шляхом вони передаються на вирішення до МКАС при ТПП України (м. Київ) відповідно до встановлених правил і процедур названого арбітражного суду. Рішення арбітражного суду є остаточним і обов`язковим для обох сторін. Контракт регулюється матеріальним правом України. Місце проведення засідання арбітражного суду - м. Київ, Україна. Арбітражний суд складається з одного арбітра. Мова арбітражу - українська. Спір вирішується одним арбітром, який спільно визначається сторонами. Якщо сторони не дійдуть згоди щодо кандидатури арбітра протягом 30 днів, арбітр призначається МКАС. Під час вирішення спору застосовуються норми матеріального права України (пункти 14.1-14.3).
 
20 лютого 2024 року ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОЦЕНТР-УКРАЇНА» (Україна) звернулось до МКАС при ТПП України із позовом про стягнення з TRANS TRADE RK SA (Швейцарська Конфедерація) 492 107,43 дол. США, в тому числі 417 393,92 дол. США заборгованості за поставлений товар та 74 713,51 дол. США пені за несвоєчасну оплату товару, а також про відшкодування усіх витрат, пов`язаних з арбітражним розглядом.
 
Рішенням МКАС при ТПП України від 09 вересня 2024 року у справі № 57/2024 позовні вимоги ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОЦЕНТР-УКРАЇНА» (Україна) задоволено. Стягнено з компанії TRANS TRADE RK SA (Швейцарська Конфедерація) 417 393,92 дол. США заборгованості за поставлений товар,                    74 713, 51 дол. США пені за несвоєчасну оплату товару та 12 033, 72 дол. США на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього - 504 141,15 дол. США (а. с. 13-36).
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
 
Позиція Верховного Суду
 
У частині другій статті 24 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
 
Зазначене кореспондується із положенням частини другої статті 351 ЦПК України, якою врегульовано перелік судів апеляційної інстанції.
 
У частині першій статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, беручи до уваги пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
 
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Підстави оскарження рішення арбітражного суду
 
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 454 ЦПК України сторони мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу. Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оспорено в порядку, передбаченому цим розділом, якщо місце арбітражу знаходиться на території України. Заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.
 
У частині першій статті 459 ЦПК України передбачено, що рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».
 
Відповідно до частини другої статті 459 ЦПК України, яка узгоджується із частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: 1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; 2) суд визначить, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.
 
Рішення національного суду про скасування арбітражного рішення може бути ухвалено лише за наявності (доведеності) хоча б однієї з підстав, передбачених частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», частиною другою статті 459 ЦПК України.
 
Отже, законодавство України, допускаючи оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу шляхом подання заяви про його скасування, визначає вичерпний перелік підстав, за наявності яких арбітражне рішення може бути скасоване.
 
Аналіз положень статті 459 ЦПК України та статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» свідчить, що тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.
 
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачено в цьому Законі.
 
Таким чином, під час розгляду справ про скасування рішень міжнародного комерційного арбітражу повноваження національного суду є обмеженими, оскільки національний суд не має повноважень з перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, вдаватися в його повну перевірку чи переоцінку.
 
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 лютого 2023 року в справі № 824/47/22, від 29 серпня 2024 року в справі № 824/72/24.
 
Компанія TRANS TRADE RK SA (Швейцарська Конфедерація) в апеляційній скарзі посилається на порушення підпункту «в» пункту 1 частини другої                   статті 459 ЦПК України та підпункту «б» пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України.
 
Вказані доводи не можуть бути прийняті до уваги з огляду на таке.
 
Щодо компетенції МКАС при ТПП України на розгляд спору між сторонами
 
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітраж - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.
 
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.
 
Згідно з положеннями статті 16 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» питання про компетенцію МКАС при ТПП України у кожній конкретній справі вирішує склад арбітражного суду, який розглядає спір.
 
Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.
 
Отже, на практиці наведений принцип реалізується таким чином, що сам арбітражний суд має тлумачити зміст арбітражної угоди з метою визначення наявності чи відсутності у нього (суду) компетенції на розгляд конкретної справи.
 
У пунктах 14.1-14.3 розділу 14 контракту від 29 червня 2023 року № 290623 сторони погодили, що усі суперечки та розбіжності, які можуть виникнути протягом виконання цього контракту або в зв`язку із ним, вирішуватимуться шляхом переговорів між сторонами. У разі неможливості вирішення спорів таким шляхом вони передаються на вирішення до МКАС при ТПП України                  (м. Київ) відповідно до встановлених правил і процедур названого арбітражного суду. Рішення арбітражного суду є остаточним і обов`язковим для обох сторін. Контракт регулюється матеріальним правом України. Місце проведення засідання арбітражного суду - м. Київ, Україна. Арбітражний суд складається з одного арбітра. Мова арбітражу - українська. Спір вирішується одним арбітром, який спільно визначається сторонами. Якщо сторони не дійдуть згоди щодо кандидатури арбітра протягом 30 днів, арбітр призначається МКАС. Під час вирішення спору застосовуються норми матеріального права України.
 
Відповідно до статті ІІ Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк), яка набрала чинності для України з 08 січня 1961 року (далі - Нью-Йоркська конвенція), кожна Договірна Держава визнає письмову угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які спори, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-яким конкретним договірним чи іншим правовідношенням, об`єкт якого може бути предметом арбітражного розгляду.
 
Нью-Йоркська конвенція закріплює підхід здійснення примусового виконання арбітражних рішень і арбітражних угод, який ґрунтується на презумпції дійсності та автономності арбітражних угод (частина перша статті II Конвенції). Ця презумпція дійсності може бути спростована лише за обмеженим переліком підстав. Принцип автономності арбітражної угоди (separabiliti) свідчить, по-перше, що дійсність основного договору в принципі не впливає на дійсність включеної до нього арбітражної угоди і, по-друге, основний договір і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Така автономність арбітражної угоди дає можливість сторонам спірних правовідносин мати гарантію, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбітражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних судових установ.
 
За змістом Конвенції кожна Договірна Держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди).
 
Схожі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 березня                          2020 року у справі № 920/241/19.
Встановлено, що контракт від 29 червня 2023 року № 290623 підписаний сторонами та в судовому порядку недійсним не визнавався.
 
З огляду на викладене Київський апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність доводів заявника стосовно того, що  рішення МКАС при ТПП України від 09 вересня 2024 року у справі № 57/2024 ухвалено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору, за відсутності компетенції арбітражу на розгляд справи № 57/2024.
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» до  міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном, а також спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.
 
Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник у зв`язку із наявністю неналежного виконання умов контракту від 29 червня 2023 року                 № 290623, укладеного між ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ «АГРОЦЕНТР-УКРАЇНА» (Україна) та компанією TRANS TRADE RK SA (Швейцарська Конфедерація).
 
Таким чином, правильним є висновок Київського апеляційного суду про те, що спір, який виник між сторонами, підпадає під суб`єктну та об`єктну компетенцію МКАС при ТПП України, визначену Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».
 
Щодо питання порушення публічного порядку
 
Заперечуючи проти оскаржуваного рішення арбітражного суду, заявник вважав, що воно порушує публічний порядок України.
 
Відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо суд визначить, що арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.
 
У постанові Верховного Суду від 23 липня 2018 року в справі № 796/3/2018 вказано, що під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканності й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). 
 
Публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Це ті незмінні принципи, які виражають стабільність міжнародної системи, у тому числі суверенітет держави, невтручання у внутрішні справи держав, забезпечення територіальної цілісності тощо.
 
Застереження про порушення публічного порядку як підстава для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу є механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє суспільні відносини від негативних впливів на них. Тобто правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують чинні в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч фундаментальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок.
 
Порушення публічного порядку може стосуватися основоположних принципів як матеріального, так і процесуального права.
 
Як порушення процесуального публічного порядку потрібно розуміти ті процесуальні порушення, допущені арбітражним судом, які є підставою для його скасування відповідно до пункту 1 частини другої статті 459 ЦПК України. Такі підстави для скасування рішення арбітражного суду можуть бути застосовані у тому разі, якщо сторона, яка подала заяву про скасування арбітражного рішення, обґрунтовує таку заяву цими доводами.
 
Натомість підстави для скасування рішення арбітражного суду відповідно до пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України підлягають перевірці судом ex officio.
 
Категорія публічного порядку застосовується не лише задля того, щоб захистити державу від таких іноземних арбітражних рішень, що порушують чинні в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя у країні визнання та виконання таких рішень. Очевидне неправильне застосування арбітражним судом фундаментальних норм національного матеріального права чи грубе порушення норм процесуального права також може призвести до порушення публічного порядку України та підлягає оцінці національним судом під час оскарження в ньому рішення комерційного арбітражу, розташованого у тій самій країні.
 
Відповідно, рішення МКАС при ТПП України також підлягають оцінці судом на предмет порушення публічного порядку України.
 
У таких висновках Верховний Суд керується тим, що публічний порядок України може бути порушено таким рішенням міжнародного комерційного арбітражного суду, під час постановлення якого істотно та очевидно порушено право на судовий захист. До таких порушень належать невідповідність рішення арбітражу виключній компетенції державного суду на вирішення такого спору або існує рішення національного суду у спорі між тими ж сторонами, про той самий предмет, з тих самих підстав, що і спір, який розглядається арбітражним судом.
 
Порушення публічного порядку матиме місце також у тих випадках, коли рішенням арбітражного суду порушено:
 
1. Засадничі, фундаментальні принципи (засади) українського права, у першу чергу конституційні, основи правопорядку в Україні, а також основні засади цивільного права.
 
Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).
 
Відповідно до статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;                   4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; 5) забезпечення обвинуваченому права на захист; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом;                8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення;                                                    9) обов`язковість судового рішення.
 
2. Загальноприйняті принципи моралі, законні інтереси осіб, суспільства та держави.
 
3. Основоположні принципи та норми міжнародного права, у тому числі міжнародно-правові стандарти прав людини.
 
До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30 березня 2023 року у справі № 824/50/22.
 
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком Київського апеляційного суду, що заявник не надав до суду доказів на підтвердження того, що оскаржуване арбітражне рішення впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна або таке рішення заподіє шкоду суверенітету чи безпеці держави Україна.
 
Обставини, встановлені оскаржуваним рішенням МКАС при ТПП України, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави Україна, рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та виключно стосовно боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканності, конституційним правам, свободам, гарантіям, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.
 
За таких обставин відсутні  підстави для скасування рішення арбітражного суду у зв`язку з порушенням публічного порядку України.
 
При цьому Київський апеляційний суд обґрунтовано послався на те, що доводи заявника щодо порушення арбітражним рішенням публічного порядку України фактично зводиться до незгоди з правильністю застосування норм матеріального права, переоцінки доказів та до перегляду спору по суті, що процесуально є неприпустимим.
 
Таким чином, розглянувши справу в межах доводів заяви, надавши правову оцінку доводам сторін у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність належних та достатніх правових підстав для скасування рішення МКАС при ТПП України від 09 вересня 2024 року в справі № 57/2024. 
 
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня                    2025 року в справі № 824/134/24 (провадження № 61-15765ав24).
 
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
 
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, Верховний Суд як суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.
 
Щодо розподілу судових витрат
 
У статті 382 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, із розподілу судових витрат.
 
Оскільки оскаржуване судове рішення апеляційного суду як суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, немає.
 
Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу компанії TRANS TRADE RK SA (Швейцарська Конфедерація) залишити без задоволення.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 22 листопада 2024 року залишити без змін.
 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                       Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко