ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 р. 	Справа № 520/8618/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, 61022, повний текст складено 13.11.24  по справі № 520/8618/24
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ,                Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області                        
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) 21.08.2024 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень – Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту – ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач) на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 по справі № 520/8618/24 в порядку статті 383 КАС України, в якій, з урахуванням заяви від 25.08.2024, просив суд:
- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 204950000523 від 06.08.2024 "Про недоцільність проведення перерахунку на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 р. по справі № 520/8618/24", прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, в особі його структурного підрозділу – відділу перерахунку пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області;
- у зв`язку з допущеними порушеннями законодавства та приписів рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі № 520/8618/24 винести окрему ухвалу, в якій поряд з вимогами про усунення порушень Закону поставити питання і про притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб, винних в допущених порушеннях законодавства та невиконанні судового рішення.
В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що при виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 по справі № 520/8618/24 відповідачем протиправно та з незрозумілих підстав зменшено відсотковий показник суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді з якого обраховується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з належних 80% до 50%, що призвело до порушення прав позивача на належне отримання зазначених виплат. Зазначив, що приймаючи спірне рішення від 06.08.2024 № 204950000523 відповідач протиправно застосував відсотковий розмір довічного грошового утримання судді у відставці згідно із частиною 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, яка має застосовуватись виключно при первинному призначенні довічного грошового утримання судді у відставці, а не при здійсненні перерахунку вже призначеного довічного грошового утримання судді у відставці. Стверджував, що право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді підтверджено постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 по справі № 520/4137/2020, однак відповідачем вказаний факт проігноровано, що свідчить про небажання відповідача виконувати рішення суду у визначений законом спосіб. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 по справі № 520/8618/24 заяву позивача про визнання протиправними рішення та бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень, поданої в порядку статті 383 КАС України, по справі № 520/8618/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2024, прийняту у межах справи №520/8618/24, щодо визнання незаконним рішення ГУПФУ № 204950000523 від 06.08.2024 "Про недоцільність проведення перерахунку на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024р. по справі № 520/8618/24".
Прийняти за результатами розгляду цієї скарги нове рішення, яким:
- визнати незаконним рішення ГУПФУ № 204950000523 від 06.08.2024р. "Про недоцільність проведення перерахунку на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024р. по справі № 520/8618/24";
- у зв`язку з допущеними порушеннями законодавства та приписів рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.24 у справі № 520/8618/24 винести окрему ухвалу, в якій поряд з вимогами про усунення порушень Закону поставити питання і про притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб, винних в допущених порушеннях законодавства та невиконанні судового рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги стверджував, що під час постановлення оскаржуваної ухвали судом не враховано, що відповідач, прийнявши спірне рішення та зазначивши про "недоцільність його виконання", фактично відмовився від виконання рішення суду по справі № 520/8618/24, яке набрало законної сили 14.10.2024 та в силу приписів частини 2 статті 14 КАС України є обов`язковим до виконання.
На переконання позивача, не зважаючи на те, що хоча рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі № 520/8618/24 у задоволенні позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок раніше призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання виходячи з 80% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді було відмовлено з огляду на їх передчасність, він не втратив права на отримання спірних виплат виходячи саме з 80% суддівської винагороди, яке визнано за ним постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 по справі № 520/4137/2020, а відтак висновки суду про виникнення нових спірних правовідносин є помилковими.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 по справі № 520/8618/24, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2024 по справі № 520/8618/24, адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, код ЄДРПОУ 14099344), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83,м. Одеса, Одеська обл., Одеський р-н,65012, код ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в перерахунку пенсії № 204950000523 від 26.03.2024 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харкіській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді відставці на підставі Довідки Донецького апеляційного господарського суду № 23 від 12.02.2024 р., з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.01.2021 р.; на підставі Довідки Донецького апеляційного господарського суду № 24 від 12.02.2024 р., з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.01.2022 р.; на підставі Довідки Донецького апеляційного господарського суду № 25 від 12.02.2024 р., з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.01.2023 р.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 заяву позивача про визнання протиправними рішення та бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень в порядку статті 383 КАС України у справі № 520/8618/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявнику, з огляду на приписи абзацу 2 частини 5 статті 383 КАС України, оскільки заявником не було сплачено судовий збір.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024 ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 у справі №520/8618/24 скасовано. Направлено справу №520/8618/24 до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 383 КАС України.
04.11.2024 адміністративна справа № 520/8618/24 повернулась з Другого апеляційного адміністративного суду до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 прийнято до розгляду заяву позивача про визнання протиправними рішення та бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень, подану в порядку статті 383 КАС України, по справі №520/8618/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області 12.11.2024 подано заперечення та зазначено, що листом від 12.09.2024 № 26720-26746/T-03/8-2000/24 ОСОБА_1 було запропоновано звернутися до суду з заявою про відмову від примусового виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 по справі № 520/8618/24 для збереження попереднього показника щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, однак позивач не вчинив таких дій, у зв`язку з чим рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 по справі № 520/8618/24 було виконано шляхом проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. За результатами проведеного перерахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці склав: на 01.01.2021 - 99312,50 грн (198625,00*50%); на 01.01.2022 - 108543,40 грн (217086,80*50%); на 01.01.2023 - 117425,00 грн (234850,00*50%), що є меншим, ніж розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який ОСОБА_1 отримував станом на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023. З огляду на викладене, на думку відповідача, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 по справі № 520/8618/24 виконано в межах покладених зобов`язань (а.с. 217-224 т. 2).
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 21.08.2024, поданої в порядку статті 383 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що питання розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці не стосується порядку виконання прийнятого судового рішення, а фактично складає окремий самостійний предмет позову, тобто, породжує новий спір, який підлягає розгляду в порядку окремого позовного провадження, оскільки рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 року по справі №520/8618/24 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% суддівської винагороди, та зазначено, що позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, оскільки в даній частині права позивача не є порушеними, а за результатами судового розгляду лише досліджувалось питання щодо правомірності чи неправомірності здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді відставці на підставі довідки Донецького апеляційного господарського суду № 23 від 12.02.2024, № 24 від 12.02.2024, № 25 від 12.02.2024.
Відмовляючи у задоволенні вимоги позивача винести окрему ухвалу, в якій поряд з вимогами про усунення порушень Закону поставити питання і про притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб, винних в допущених порушеннях законодавства та невиконанні судового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для вчинення таких дій.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.
Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зауважує, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 року звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).
Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року в справі Горнсбі проти Греції суд наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будьяких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільноправових питань до суду (див. рішення у справі "Філіс проти Греції" (Philis v. Greece) (№ 1) від 27 серпня 1991 року, серія А, № 209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень (п. 40).
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".
Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України.
Статтею 372 КАС України визначений порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.
Відповідно до частин 2, 4 вказаної статті судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Частина перша статті 373 КАС України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
З наведених вище норм вбачається, що рішення суду в адміністративних справах може бути виконане добровільно, з моменту набрання рішенням законної сили, та примусово, після відкриття відповідного виконавчого провадження. При цьому, виконання судового рішення, у якому порядку воно б не відбувалось, є невід`ємною складовою права на судовий захист.
Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 383 КАС України особа позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
Заяву, зазначену в частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Так, стаття 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви.
Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою.
Частиною 6 статті 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення по справі, що порушує права та законні інтереси позивача.
Колегією суддів встановлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі № 520/8618/24, яким частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 набрало законної сили 14.10.2024.
Матеріалами справи підтверджено, що на виконання вимог резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі № 520/8618/24 відповідачем прийнято рішення від 06.08.2024 № 204950000523 виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у раніше встановленому розмірі, у зв`язку з недоцільністю проведення перерахунку на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 по справі № 520/8618/24, оскільки за результатами здійснених ГУ ПФУ в Харківській області розрахунків, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є меншим за той, що ОСОБА_1 отримував станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023.
Колегія суддів зауважує, що норми статті 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Позивач, обґрунтовуючи подану в порядку статті 383 КАС України заяву протиправністю дій відповідача при виконанні рішення суду від 21.05.2024 у справі № 520/8618/24, стверджує, що при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідач протиправно виходив з відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді - 50%, замість належних позивачу 80%, що в свою чергу, свідчить про фактичне невиконання ГУ ПФУ в Харківській області рішення у справі № 520/8618/24.
Разом з цим, колегія суддів наголошує, що оскільки  рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі № 520/8618/24 у задоволенні позову в частині здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з 80% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, було відмовлено, оскільки суд вважав такі вимоги передчасними. А відтак, за вказаним судовим рішенням на відповідача не було покладено обов`язку визначати відсотковий показник суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, з якого обраховується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на рівні 80% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді.
Слід зауважити, що позивач не оскаржив в апеляційному порядку рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі № 520/8618/24 в частині відмови у задоволенні позову щодо обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді в апеляційному порядку. 
Отже, враховуючи, що заява позивача, подана в порядку статті 383 КАС України, стосується невиконання відповідачем рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, така заява задоволенню не підлягає.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом судового контролю щодо виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі № 520/8618/24 є виключно виконання пенсійним органом перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Донецького апеляційного господарського суду від 12.02.2024 №23, від 12.02.2024 № 24 та від 12.02.2024 № 25 з 01.01.2021, з 01.01.2022 та з 01.01.2023 відповідно, а вимоги щодо правильності застосування відсоткового розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з якого обраховується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, можуть бути заявлені в окремому позові.
Протилежний підхід призведе до переоцінки обставин у справі та змісту судового рішення, що є неприпустимим.
Питання щодо застосування тих чи інших норм матеріального права до спірних правовідносин підлягають вирішенню під час розгляду справи по суті, а не під час розгляду процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень.
З огляду на не оскарження позивачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 по справі № 520/8618/24 в частині відмови у задоволенні позову, у суду апеляційної інстанції не має підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з 80% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не позбавлений права та можливості захисту власних інтересів шляхом пред`явлення позовної заяви із визначеними способами захисту, які передбачені статтею 5 КАС України та кореспондують із повноваженнями суду, що регламентовані статтею 245 КАС України.
За встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі № 520/8618/24.
Частиною 6 статті 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, колегія суддів не вбачає підстав для застосування до відповідача наслідків, передбачених приписами статті 249 КАС України, відтак вимоги позивача про постановлення окремої ухвали, в якій поряд з вимогами про усунення порушень Закону поставити питання і про притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб, винних в допущених порушеннях законодавства та невиконанні судового рішення, задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає обставин, які б давали підстави ставити під сумнів правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 по справі № 520/8618/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	Я.М. Макаренко    О.А. Спаскін