ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 602/487/24	Головуючий у 1-й інстанції Радосюк А.В. 	
Провадження № 22-ц/817/94/25 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючої - Храпак Н.М. 
Суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 602/487/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 16 липня 2024 року, ухваленого суддею Радосюком А.В., у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И В:
       у травні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” (далі за текстом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 23715-04/202 від 14 квітня 2023 року та №13014-04/2023 від 24 квітня 2023 року в загальному розмірі 45 546,50 гривень.
       В обґрунтування позову посилається на те, що 14 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Інвеструм» (далі - ТОВ «ФК «Інвеструм») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 23715-04/2023.
       За умовами договору ТОВ «ФК «Інвеструм» надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 10 300 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором.
       Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону Відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору реквізити та підпис сторін.
       Сторони погодили, що невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі у на умовах фінансового кредиту, які розміщенні на сайтах Товариства https://www.zecredit.com.ua. Підписанням цього Договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє зміст, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.
       03.07.2023, між ТОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено договір факторингу №3072023, у відповідності до умов якого, клієнт ТОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» передав фактору ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», а фактор приймає та зобов`язується оплатити клієнту права вимоги за грошовими зобов`язаннями у загальному розмірі 320 904 260, 80 грн, що виникли у клієнта за кредитними договорами, укладеними між боржниками.
       На підставі цього договору, фактор ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримує права вимоги по зобов`язанням за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу з основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі відповідно до додатку №2 до цього Договору.
       Також, 27.10.2023 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27102023, у відповідності до умов якого фактор ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнту ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. 
       Згідно з п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
       Відповідно до витягу з реєстру боржників від 27.10.2023 до договору факторингу №271023 від 27 жовтня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 40160 грн., з яких: 10300 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 29860,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.
       24.04.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 13014-04/2023, за умовами якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 2700 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором.
       Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону Відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору реквізити та підпис сторін.
       Сторони погодили, що невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі у на умовах фінансового кредиту, які розміщенні на сайтах товариства https://avans.credit/. Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє зміст, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.
       В подальшому, 12.06.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» укладено договір факторингу №12062023, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
       Окрім цього, 27.12.2023 року між ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27122023-1, у відповідності до умов якого фактор ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнту ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. 
       Згідно з п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
       Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №27122023-1 від 27.12.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 5386,50 грн, з яких: 2700 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2686,5 грн - сума заборгованості за відсотками.
       Всупереч умовам кредитних договорів № 23715-04/2023 від 14 квітня 2023 року та №13014-04/2023 від 24 квітня 2023 року, незважаючи на повідомлення, відповідач ОСОБА_1 не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошових вимог до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. 
       Заочним рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 16 липня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_1 , в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», 40160 (сорок тисяч сто шістдесят) гривень 00 копійок заборгованості за кредитним договором № 23715-04/2023 від 14 квітня 2023 року (з яких: 10300 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 29860 грн. - сума заборгованості за відсотками) та 5386 (п`ять тисяч триста вісімдесят шість) гривень 50 копійок заборгованості за кредитним договором № 13014-04/2023 від 24 квітня 2023 року (з яких: 2700 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2686,50 грн. - сума заборгованості за відсотками).
       Стягнуто з ОСОБА_1 , в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок сплаченого судового збору.
       В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
       Ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2024 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 16 липня 2024 року у справі № 602/487/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами — залишено без задоволення.
       Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати заочне рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 16 липня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
       В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначив, що у матеріалах справи відсутні: оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладанні договорів.
       Отже, позивачем не надано жодного доказу, щодо укладення кредитних договорів № 23715-04/2023 від 14 квітня 2023 року та № 13014-04/2023 від 24 квітня 2023 року.
       Крім того, матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем кредитних коштів від первісних кредиторів та належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у договорах, саме відповідачу.
       Також зазначив, що Верховний Суд у постанові від 07 червня 2023 року по справі № 234/3840/15-ц, вказав, що «у справах про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави, кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором».
       Відтак, вважає, що доводи позивача про те, що кредитні кошти були перераховані відповідно до умов договорів та правил надання споживчих кредитів на підставі інформації про банківські реквізити для перерахування кредитних коштів, отриманої від відповідача, не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами. 
       Представник ТОВ “ФК “Європейська агенція з повернення боргів” - Канак М.С. подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначила, що у відповідності до умов кредитного договору та договору позики, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні договорів.
       Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що він не укладав договори, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані договори підписані електронними підписами, використання яких не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
       У свою чергу, доказів того, що персональні дані заявника (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення кредитних договорів від його імені, заявником до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій заявник не звертався, як і не оскаржував правомірність укладених договорів.
       Звертають увагу, що жодних заперечень з приводу того, що заявник не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначених договорів заявником висловлено не було.
       Заявник був належним чином ознайомлений з умовами кредитних договорів. Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтями 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначеного договору.
       При цьому, вказані договори та їх умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін.
       Отже, Лановецьким районним судом Тернопільської області з повним дослідженням всіх фактичних обставин, цілком обґрунтовано та правомірно встановлено факт укладання в електронній формі договорів №13014-04/2023 від 24.04.2023 та №23715-04/2023 від 14.04.2023.
       Доводи заявника щодо ненадання позивачем суду доказів отримання заявником кредитних коштів за відповідними договорами, є помилковими та безпідставними, оскільки факти їх надання підтверджуються, наявними у матеріалах справи кредитними договорами, які є дійсними в силу приписів ст. 204 ЦК України про правомірність правочинів.
       При цьому, вимог щодо визнання зазначених правочинів недійсними чи встановлення факту їх неукладеності до суду заявлено не було. Вказані правочини підтверджують факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання в позику чи кредит відповідачу коштів у погодженому розмірі.
       Звертають увагу, що предметом розгляду даної справи не є визнання відповідних договорів недійсними чи розірвання відповідних договорів на підставі істотного порушення їх умов, а з підстав недоведеності факту перерахування відповідних кредитних коштів, як зазначено судом. Адже, при наявності дійсних фактичних обставин ненадання позичальнику кредитних коштів за вищезазначеними договорами заявник у відповідності до вимог чинного законодавства має право оспорити такі договори.
       Однак, кредитні договори, укладені з ОСОБА_1 недійсними не визнані та не розірвані в судовому порядку, тобто в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.
       Крім цього, вказують, що отримання заявником кредитних коштів підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: розрахунками заборгованості та відповідними копіями вказаних договорів в яких відображаються всі істотні умови такого виду договору та договорами факторингу з відповідними додатками.
       У договорах вказана сума кредиту, строк надання кредиту, відсоткова ставка та її вид, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, право дострокового виконання зобов`язань за договором та його умови. Заявник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договорів було вільним.
       З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що він є чітким, зрозумілим та узгоджується з умовами кредитного договору.
       Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів, які спростовують позовні вимоги позивача, зокрема контррозрахунок заборгованості, заявником не надано. Таким чином, заявником у справі не спростовано обставин отримання та використання ним кредитних коштів та розміру заборгованості, зазначених в наданих позивачем розрахунках, які узгоджується зі змістом договорів, а отже, є належними доказами наявності заборгованості за кредитами.
       Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ».
       Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами про стягнення заборгованості, розмір якої не перевищує тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
       Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
       Судом встановлено, що 14 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Інвеструм» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 23715-04/2023 (а.с.7-10).
       Відповідно до умов якого товариство надає кредит в сумі 10300,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором ( п.п. 1.1. п. 1 Договору).
       Згідно з п.п 1.2, 1.3, 1.4 п.1, п.п 2.4 п.2, п.п 3.4.2 п.3, п.п 6.1 п.6, п.7 вказаного договору кредит надається строком на 25 днів, тобто до 08.05.2023. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 273,75,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,75 % (процентів) на добу. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому договором. Цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». В реквізитах та підписах сторін вказано фізичну особу (клієнта) ОСОБА_1 , електронний підпис W6175.
       Також, відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, невід?ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ua.
       За умовами п.п.6.8, 6.9 Договору підписанням цього договору відповідач підтвердив, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, а також, що отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в частині 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
       03.07.2023, між ТОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено договір факторингу №3072023, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» приймає належні ТОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.12-13).
       Згідно з п. 1.1. Договору факторингу, клієнт ТОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» передає фактору ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», а фактор приймає та зобов`язується оплатити клієнту права вимоги за грошовими зобов`язаннями у загальному розмірі 320 904 260, 80 грн, що виникли у клієнта за кредитними договорами, укладеними між боржниками та клієнтом.
       На підставі цього договору, фактор ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримує права вимоги по зобов`язанням за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу з основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі відповідно до додатку №2 до цього договору(п. 1.2 Договору).
       Також, 27 жовтня 2023 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” укладено договір факторингу №27102023, у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.15-16).
       Згідно з п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
       Пунктом 1.2 договору факторингу передбачено, що сторони погодили перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
       Відповідно до витягу з реєстру боржників від 27.10.2023 до договору факторингу №271023 від 27 жовтня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 40160 грн., з яких: 10300 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 29860 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.18).
       На підтвердження наявності заборгованості стороною позивача надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №23715-04/2023 за період з 27.10.2023 по 31.03.2024, з якого вбачається, що заборгованість відповідача становить 40160 грн, з яких: 10300 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 29860 грн - заборгованість за відсотками (а.с.19).
       Крім того, 24.04.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 13014-04/2023(а.с.23-27).
       Відповідно до умов якого товариство надало кредит в сумі 2700,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором ( п.п. 1.1. п. 1 Договору).
       Згідно з п.п 1.2, 1.3, 1.7 п.1, п.п 2.4 п.2, п.п 3.4.2 п.3, п.п 6.1 п.6, п.7 вказаного договору кредит надається строком на 25 днів, тобто до 18.05.2021. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 36,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,10 % (процентів) на добу. Дата надання кредиту 24.04.2023. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому договором. Цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». В реквізитах та підписах сторін вказано клієнта ОСОБА_1 .
       Також, відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, невід?ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://avans.credit/.
       За умовами п.п.6.8, 6.9 Договору підписанням цього договору відповідач підтвердив, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, а також, що отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в частині 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
       12.06.2023, між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» укладено договір факторингу №12062023, у відповідності до умов якого, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.28-30).
       Згідно з п. 1.1. Договору факторингу, клієнт ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає фактору ТОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ», а фактор приймає та зобов`язується оплатити клієнту права вимоги за грошовими зобов`язаннями у загальному розмірі , що виникли у клієнта за кредитними договорами, укладеними між боржниками та первісним кредитором.
       На підставі цього договору, фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримує права вимоги по зобов`язанням за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі відповідно до додатку №2 до цього Договору, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть в майбутньому.(п. 1.2 Договору).
       Також, 27.12.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 29102021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.31-32).
       Згідно з п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов?язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов?язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов?язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
       Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід?ємною частиною цього Договору.
       З акту прийому-передачі та витягу з реєстру боржників від 27.12.2023 до договору факторингу №27122023-1 від 27.12.2023 вбачається, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №13014-04/2023 у сумі 5386,50 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 2700 грн; заборгованість за відсотками 2686,50 грн (а.с.33-34).
       На підтвердження наявності заборгованості стороною позивача надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 13014-04/2023 за період з 27.12.2023 по 31.03.2023, з якого вбачається, що заборгованість відповідача становить 5386,50 грн, з яких: 2700 - заборгованість за основною сумою боргу; 2686,50 грн заборгованість за відсотками (а.с.35).
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, всупереч умовам договорів позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ»: за кредитним договором № 23715-04/2023 від 14 квітня 2023 року в сумі 40160 грн., з яких: 10300 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 29860 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 13014-04/2023 від 24.04.2023 року в сумі 5386,50 грн., з яких: 2700 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2686,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, а тому суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 23715-04/2023 від 14 квітня 2023 року в сумі 40160 грн. та заборгованість за кредитним договором № 13014-04/2023 від 24.04.2023 року в сумі 5386,50 грн. 
       З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повному обсязі не може погодитися з огляду на таке.
       Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
       За приписами ст. ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
       Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
       За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
       За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
       За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
       Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
       Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
       Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
       Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
       Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
       Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
       За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
       За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
       Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
       До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
       Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
       Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
       Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
       Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
       За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
       Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
       За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
       У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
       Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
       Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15 вказав на те, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. 
       Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
       Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постанова Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
       Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
       На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц від 25 травня 2021 року.
       Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції також здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
       Згідно із ст. ст. 22, 25 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Для ініціювання переказу в межах України можуть застосовуватися електронні платіжні засоби як внутрішньодержавних, так і міжнародних платіжних систем у порядку, встановленому Національним банком України. Ініціювання переказу за допомогою електронних платіжних засобів має оформлюватися відповідними документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, що визначаються правилами платіжних систем.
       Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до суду покликається на те, що 14 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія» «Інвеструм» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 23715-04/2023 (а.с.7-10), за умовами якого відповідач повинен був отримати кошти в сумі 10 300 грн, строком на 25 днів, зі встановленням річної процентної ставки 273,75,5% в розрахунку 0,75 % (процентів) на добу. За пунктом 1.4 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Вказаний договір підписаний електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора W 6175 (а.с.7-10).
       Також, 24.04.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 13014-04/2023, відповідно до умов якого відповідач повинен був отримати кошти в сумі 2700,00 гривень, строком на 25 днів, тобто до 18.05.2021 зі встановленням річної процентної ставки 36,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,10 % (процентів) на добу. За пунктом 1.7 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Вказаний договір не містить електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с.23-26).
       Отже, кредитні договори, є укладеними з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
       Відповідач, як у заяві про перегляд заочного рішення, так і в апеляційній скарзі зазначає, що грошей за вказаними договорами не отримував і позивачем до позовної заяви не додано доказів на підтвердження безготівкового перерахування ОСОБА_1 коштів первинними кредиторами.
       Як зазначалося, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Подібні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц.
       При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
       Однак, позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені кредитними договорами, а відповідач ці кошти отримав.
       Наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості за кредитними договорами не є належними та допустимими доказом наявності заборгованості та її розміру за договорами, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, підтвердження отримання останнім кредитних коштів відповідно до укладених договорів позивачем не надано (постанова Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18). Розрахунок є виключно внутрішнім документом банку, підготовленим його працівниками та відображає односторонню арифметичну калькуляцію позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Інших доказів позивачем не надано.
       Зважаючи на вимоги цивільного процесуального законодавства, зокрема засади змагальності та диспозитивності, суд не вправі за власною ініціативою витребувати у позивача докази. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій.
       Схожа позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18, від 3 серпня 2022 року у справі №156/268/21.
       Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту та первинних документів, перевірити розмір заборгованості не є можливим.
       Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20).
       Будь-яких інших доказів щодо підтвердження заборгованості відповідача за укладеними кредитними договорами позивачем суду не надано.
       Також, у справі, яка переглядається судом встановлено, що позивач мотивує свої вимоги тим, що право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 23715-04/2023 від 14.04.2023, від первісного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» перейшло до ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», на підставі договорів факторингу, які були укладені 03.07.2023, 27.10.2023 та за кредитним договором №13014-04/2023 від 24.04.2023 від первісного кредитора ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», від ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», на підставі договорів факторингу, які були укладені 12.06.2023, 27.12.2023 
       Згідно сталої практики Верховного Суду доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12).
       Однак позивачем, всупереч наведеному, не надано суду реєстру боржників до договорів факторингу №3072023 від 03 липня 2023 року (а.с.12-13) та №12062023 від 12 червня 2023 року (а.с. 28-30), з якого можна було б встановити боржника за кредитними договорами № 23715-04/2023 від 14.04.2023 та №13014-04/2023 від 24.04.2023, зокрема відповідача ОСОБА_1 , натомість позивачем долучено лише витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 27102023 від 27.10.2023 (а.с.18) та витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 27122023-1 від 27.12.2023 (а.с.34) про заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №23715-04/2023 в сумі 40160 грн та за кредитним договором 13014-04/2023 в сумі 5 386,50 грн, які не містять підписів уповноважених осіб та печаток клієнта та фактора, а сформовані, підписані та скріплені печаткою лише представником ТОВ «ФК «ЄАПБ», відтак не відповідають вимогам, встановленими договорами факторингу щодо форми реєстрів прав вимоги, а відтак не є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги до відповідача. 
       Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 03 липня 2023 року, від 27 жовтня 2023 року, від 12 червня 2023 року та від 27 грудня 2023 року.
       З наведеного вбачається, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження переходу до нього права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитиними договорами №23715-04/2023 від 14.04.2023 та № 13014-04/2023 від 24.04.2023 від первісних кредиторів - ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», що є його процесуальним обов`язком.
       Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що жодних належних та допустимих доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позові, щодо отримання відповідачем кредитних коштів, наявності заборгованості та її розміру та підтвердження право вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №23715-04/2023 від 14 квітня 2023 року в розмірі 40160 грн та договором про надання споживчого кредиту № 13014-04/2023 від 24 квітня 2023 року в розмірі 5386,50 грн, матеріали справи не містять, а відтак позов про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами задоволено судом першої інстанції безпідставно, оскільки є недоведеним та необґрунтованим.
       Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , слід задовольнити, рішення Лановецького районного суду Тернопільської області 16 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, відмовити.
       Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
       Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
        ОСОБА_1 за розгляд справи в суді апеляційної інстанції було сплачено судовий збір у розмірі 4542 грн., який враховуючи задоволення апеляційної скарги та відмову у позові підлягає стягненню на його користь з товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів”.
       Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Заочне рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 16 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами — відмовити.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 4542 грн.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча                                                                                Н.М. Храпак

Судді:                                                                                Б.О. Гірський

                                                                                       О.З. Костів