ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4461/23  Номер провадження 33/814/375/25	Головуючий у 1-й інстанції ФАДЄЄВА С. О.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,
За участю секретаря Дороженка Р.Г.,
Захисника – адвоката Харченка С.В.,
розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою захисника Харченка Сергія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 жовтня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 08 жовтня 2023 року о 19:23 год. в м. Кременчуці, по вул. Івана Приходька, 11 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Харченко С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження  по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Вказує про відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Вважає, що долучені відеозаписи та інші зібрані по справі докази не розкривають суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення та не містять інформації про особу, яка керувала транспортним засобом. .
Також захисником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що розгляд справи відбувся без участі правопорушника. Про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо 02.02.2025 з реєстру судових рішень, після чого була подана апеляційна скарга.
Перевіривши доводи захисника щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження приходжу до висновку, що останні заслуговують на увагу, а строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, як пропущений з поважних причин.
Так, матеріалами справи доводиться, що ОСОБА_1 не приймав участь в розгляді справи. Копія постанови суду від 04.10.2024 була направлена на адресу правопорушника 07.10.2024, проте повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином є слушними доводи захисника щодо ознайомлення ОСОБА_1 з постановою суду 02.02.2025 в реєстрі судових рішень, після чого, 05.02.2025 електронною поштою до місцевого суду була подана апеляційна скарга.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення. 
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у  ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.
Зокрема такими доказами є:
постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серія БАВ №246062, щодо керування ОСОБА_1 ТЗ не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії та скоєння адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП,
протокол серії ААД №045591, складений 08.10.2023 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння,
направлення на огляд до КП ПО «Центр терапії залежностей ПОР» водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння,
пояснення свідка ОСОБА_2 ,
рапорт працівника поліції,
записи з бодікамер працівників поліції,
Зазначені докази в своїй сукупності містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані під час апеляційного розгляду. 
Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З долучених до справи відеозаписів вбачається приїзд поліцейського екіпажу за викликом військових на блокпост, де останніми було зупинено автомобіль BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 за неадекватне водіння.
При цьому військовим було зазначено, що за кермом транспортного засобу перебував саме ОСОБА_1 , який на неодноразові питання поліцейського «Хто був за кермом?», пояснював, що за кермом був товариш, який вийшов з авто та пішов, що категорично заперечували військові.
В подальшому, з огляду на виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився, зазначивши, що він не керував авто і сам пройде огляд.
Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стала підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Не заперечуючи наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , захисник обґрунтовував безпідставність притягнення його до відповідальності відсутністю доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що виключає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 доводиться показами військових, що перебували на блокпосту та зупинили автомобіль.
В подальшому саме на  ОСОБА_1  було складено постанову щодо керування ТЗ без посвідчення водія відповідної категорії та притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, що також доводить факт керування ним автомобілем.
Вказана постанова не була оскаржена в передбаченому законом порядку, а відтак є чинною та заслуговує на увагу при доведеності вини ОСОБА_1 як водія, який відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Позицію ОСОБА_1 щодо керування автомобілем іншою особою – товаришем, який після зупинки покинув авто та пішов, не заслуговує на увагу та свідчить про обрання останнім такої лінії захисту.
Заперечуючи факт керування автомобілем та наполягаючи на тому, що ним керував його товариш, притягнутим не було надано жодного доказу на доведення цієї обставини, зокрема не повідомлено суду анкетних даних цієї особи, не ініціювалось питання його допиту в судовому засіданні. 
Під час розгляду апеляційної скарги на питання щодо анкетних даних особи, яка по версії захисту, керувала транспортним засобом, захисником було повідомлено, що це випадковий знайомий ОСОБА_1 і його прізвище не відомо. 

Наведені обставини свідчать про те, що під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності не було спростовано факт вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.
Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.
Поновити захиснику Харченку Сергію Вікторовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 жовтня 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника Харченка Сергія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         О.І. Обідіна