ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 січня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/18007/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Шлай А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпрі  апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від 09.09.2024 року, (суддя суду першої інстанції Конєва С.О.), прийняте в порядку письмового провадженя в м. Дніпрі,  в адміністративній справі №160/18007/24  за позовом ОСОБА_1   до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,  
УСТАНОВИВ:
          05.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
          - визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії позивачеві десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, при перерахунку розміру його пенсії із розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії, зазначеного в довідці №3/1403 від 31.07.2023р. Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії; 
- зобов`язати відповідача у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.92 №2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, статті 9 Закону України від 20.12.91 №2011-ХІІ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", провести перерахунок розміру пенсії позивача згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2023р. по справі №160/27916/23 з 01.02.2022р. та виплачувати позивачеві пенсію за вислугу років з урахуванням індексації, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, та здійснювати виплату пенсії без обмеження граничного розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум без обмеження максимальним розміром.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262). На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2023р. у справі №160/27916/23, пенсійний орган провів перерахунок пенсії позивачеві з 01.02.2022р. із застосуванням обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. На звернення позивача від 14.05.2024р., листом №34508-23149/К-01/8-0400/24 від 12.06.2024р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача, зокрема, про те, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2023р. по справі №160/27916/23 позивачеві було проведено перерахунок пенсії з 01.02.2022р. у розмірі 79% від грошового забезпечення 35522,93 грн., яке зазначено в довідці від 31.07.2023р. за №3/1403, наданій Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України; оскільки рішенням суду не було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату йому пенсії без обмеження максимальним розміром, тому розмір пенсійної доплати за період з 01.02.2022 по 28.02.2022, з 01.07.2022 по 28.02.2023 обчислено з урахуванням обмеження відповідно до статті 43 Закону №2262. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на рішення Конституційного Суду України та постанови Верховного Суду.
          Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 09.09.2024 задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, при перерахунку розміру його пенсії із розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії, зазначеного в довідці №3/1403 від 31.07.2023р. Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код ЄДРПОУ 21910427) провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №3/1403 від 31.07.2023р. з урахуванням індексації, без обмеження максимальним розміром пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01.02.2022р.  (у тому числі у періоди з 01.02.2022 по 28.02.2022, з 01.07.2022 по 28.02.2023) та з урахуванням раніше виплачених сум.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 у справі №160/27916/23 та ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 10.05.2024 проведено перерахунок пенсії з 01.02.2022 у розмірі 79% від грошового забезпечення 35522,93 грн, яке зазначено у довідці від 31.07.2023 за № 3/1403, наданій Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України; оскільки рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 у справі № 160/27916/23 не було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, тому розмір пенсії та доплати за період з 01.02.2022 по 28.02.2022, з 01.07.2022 по 28.02.2023 обчислено з урахуванням обмеження відповідно до статті 43 Закону №2262.
04.11.2024 від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому посилаючись на необґрунтованість доводів скарги просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд  вважає, що апеляційна скарга   не підлягає  задоволенню за наступних підстав. 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", що підтверджується наявними у справі доказами (а.с.12,12-зворот, 50,55,63-65).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2023р. у справі №160/27916/23, яке набрало законної сили 10.05.2024р., позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено частково та, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.02.2022 перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 79% сум грошового забезпечення на підставі довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про розмір грошового забезпечення №3/1403 від 31.07.2023, з урахуванням відомостей про розміри основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, і здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.28-39). 
На виконання наведеного рішення суду, пенсія позивачеві була перерахована з 01.02.2022р. із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, що підтверджується копією листа відповідача №34508-23149/К-01/8-0400/24 від 12.06.2024р., наявною у справі (а.с.17-18).
На звернення позивача від 14.05.2024р., листом №34508-23149/К-01/8-0400/24 від 12.06.2024р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача, зокрема, про те, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2023р. по справі №160/27916/23 позивачеві було проведено перерахунок пенсії з 01.02.2022р. у розмірі 79% від грошового забезпечення 35522,93 грн., яке зазначено в довідці від 31.07.2023р. за №3/1403, наданій Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України; оскільки рішенням суду не було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату йому пенсії без обмеження максимальним розміром, тому розмір пенсійної доплати за період з 01.02.2022 по 28.02.2022, з 01.07.2022 по 28.02.2023 обчислено з урахуванням обмеження відповідно до статті 43 Закону №2262, що підтверджується змістом копії вказаного листа, наявної в матеріалах справи (а.с.17-18).
Не погодившись з діями відповідача позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що обмеження виплати пенсії позивача є протиправним.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262).
Цим Законом    держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного   законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
За приписами ч.7 ст.43 Закону №2262, встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011р.
Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону №2262, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону №2262, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.
Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону №2262, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.
Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262 та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262) та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262.
При цьому, положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262 з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
При цьому, суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.
Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд приходить висновку, що вони явно суперечать один одному.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Водночас положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
З аналізу наведеного, суд приходить до висновку, що у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI, тому обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262, є протиправним.
Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, при проведенні перерахунку та виплати пенсії позивача з 01.02.2022р., відповідачем вказаний перерахунок проведено із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, копією листа відповідача №34508-23149/К-01/8-0400/24 від 12.06.2024р., наявною у справі (а.с.17-18).
З урхуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії відповідача щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії при проведенні з 01.02.2022р. перерахунку та виплати пенсії позивачеві, є протиправними.
Зазначена правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 16.12.2021р. у справі №400/2085/19, від 17.02.2022р. у справі №640/11168/20 та від 23.05.2023р. у справі №380/24477/21, яка підлягає обов`язковому врахуванню адміністративним судом за приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
За таких обставин, суд першої інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування – відсутні.
Керуючись ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 в адміністративній справі № 160/18007/24  – залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай