УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/5887/23                                 Головуючий у 1-й інст. Хуторна  І.Ю. 
Категорія 72                                 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів                         Шевчук А.М., Талько О.Б. 
з участю секретаря
судового засідання         Драч Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/5887/23 за позовом ОСОБА_1  до  ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна та стягнення аліментів 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Хуторної І.Ю. 
встановив:
У серпні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив:
- позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- встановити над дитиною опіку та призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його користь аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з моменту подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.
На обґрунтування позову вказував, що відповідач була цивільною дружиною сина позивача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час спільного проживання його сина та відповідача, у них народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на даний час проживає разом із позивачем та його дружиною, які є його дідусем та бабусею, та перебуває на їх повному утриманні.
З 2017 року відповідач фактично самоусунулась від виховання та утримання сина, не виконує свої обов`язки по його вихованню, стала зловживати спиртними напоями.
Із характеристики Початкової школи № 18 вбачається, що відповідач часто створювала конфліктні ситуації, як з педагогами, так і з іншими батьками учнів, на зауваження не реагувала, за чотири роки жодного разу не відвідувала батьківські збори.
На даний час ОСОБА_5 навчається в 6-му класі Бердичівського міського ліцею № 15. Як вказано в характеристиці онука, дитина потребує більше уваги зі сторони матері.
За неналежне виконання батьківських обов`язків відносно відповідачки в серпні 2023 року складено протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП та проведено бесіду профілактичного характеру. На момент відвідування помешкання відповідачки 01.08.2023 року в ньому було брудно, для дитини створені неналежні побутові умови. ОСОБА_5 вже тривалий час проживає разом зі позивачем та повертатися додому відмовляється.
Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї від 07.08.2023 року з`ясовано, що мати зловживає спиртними напоями, ухиляється від виконання батьківських обов`язків.
Відповідно до акта обстеження умов проживання від 01.08.2023 року в помешканні, де проживав онук, не створені умови для проживання дитини.
Відповідач своїх материнських обов`язків по відношенню до сина не виконує протягом тривалого часу, фактично 6 років, тому позивач вважає, що наявні всі підстави для позбавлення відповідача її батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вихованням онука займається позивач, приділяє йому належну увагу, завжди цікавиться його життям, надає посильну допомогу у вихованні, підготував онука до школи, забезпечив його всім необхідним. З акта обстеження умов проживання від 29.08.2023 року вбачається, що в будинку, де проживає онук в даний час, створено всі належні умови для проживання та розвитку дитини. По місцю проживання позивач характеризується позитивно, у приватній власності має житловий будинок. Позивач вважає, що буде відповідати інтересам онука встановлення над ним опіки та призначення ОСОБА_1 опікуном над неповнолітнім ОСОБА_6 .
Оскільки батьки за законом зобов`язані утримувати дітей, із відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 слід стягувати аліменти в розмірі частки її заробітку.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 березня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, фактично не спілкується дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, не цікавиться його навчанням та вихованням, тобто в даному випадку є всі підстави стверджувати, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків.
Як вказав суд у своєму рішенні, він вважає неприйнятним вживання алкогольних напоїв в присутності дитини та зазначає, що дитина має право на безпечне та комфортне середовище для зростання. Разом з тим, суд у рішенні вказує, що йому не надано доказів, що відповідні служби, встановили факт невпорядкованої поведінки матері дитини, що негативно вплинуло на її виховання. Хоча про ці факти в судовому засіданні вказували позивач, свідок ОСОБА_7 , сам онук, який у свої майже 13 років може дати належну оцінку діям і поведінці своєї матері.
В судовому засіданні допитаний в присутності психолога онук ОСОБА_8 , який пояснив суду, що матір слід позбавити батьківських прав щодо нього, оскільки йому із дідусем краще, тому що мати била його, пила, водила в квартиру подруг і чоловіків, з якими разом пила і які спали в його ліжку, рідко прибирала в квартирі. Пояснив також, що за мамою він не скучає, що дідусь із бабусею не забороняють йому зустрічатись з нею, нічого поганого про неї не говорять, але він не бажає з нею жити, оскільки відчуває, що не потрібен їй, заважає їй в квартирі. Жалівся, що мати використовує його пенсію на свої потреби. За весь час, що він живе із дідусем та бабусею, мати купила йому за його ж пенсію лише куртку, про що сама й повідомила про це суд. Психолог, яка була присутня при опитуванні онука, пояснила суду, що в такому віці він може адекватно реагувати, йде на контакт. Не дивлячись на вказане, суд оцінюючи думку дитини, вважає, що ОСОБА_5 може бути вразливим до маніпуляцій зі сторони дорослих. Незрозуміло виходячи з яких підстав суд вважає, що озвучена думка онука, в даному випадку, не може бути підставою яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, з огляду на те, що думка дитини не завжди може відповідати її інтересам.
В рішенні суд вказує, що фактично онук проти волі матері з кінця липня 2023 року проживає у позивача. При цьому суд не наводить жодного факту, який би свідчив про те, що відповідач за весь час проживання онука у позивача, звернулась хоча б в одну установу чи до суду по питанню повернення дитини чи її відібрання у діда з бабою.
Судом безпідставно не взято до уваги, що відповідач не піклується про свого сина, не займається його вихованням, утриманням, зловживає спиртними напоями, не має засобів для існування, оскільки з 10 листопада 2023 року не працює, а для власних потреб використовує пенсію онука. З довідки від 28.03.2024 року за № 42 СП у формі ТОВ «РІФ-1» вбачається, що відповідач працювала там в 2023 році півтора місяці: з 31.03. по 11.05. та 10 днів з 31.10. по 10.11. і на момент винесення рішення суду вже понад три місяці не працювала і не працює в даний час.
Також суд безпідставно вважає висновок органу опіки та піклування необґрунтованим, безпідставно не взяв його до уваги оскільки висновок свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками відносно дитини. На засіданні опікунської ради її члени одноголосно проголосували за позбавлення відповідача батьківських прав.
Вся поведінка відповідача свідчить про її неспроможність та небажання виконувати свої материнські обов`язки, а також з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, фактично її небажання брати участь у вихованні та спілкуванні з сином, у суду були всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.
Звертає увагу суду, що відповідач навіть не скористалася своїм правом на подання відзиву на позов, тобто фактично не заперечила проти нього.
Додає, що вже після винесення рішення суду онук декілька разів заходив в однокімнатну квартиру, де проживає мати. Просив її підготувати для нього спальне місце і місце для навчання, на що вона відповіла йому, що не зобов`язана це робити. Онук заглянув в холодильник, там було пусто, тому він попросив її підготувати продукти, після чого відповідач перестала пускати його в квартиру, сказала, щоб йшов до діда з бабою, бо йому немає що робити у неї в квартирі. Після чого онук звернувся в поліцію, представників якої відповідач також не впустила в квартиру, але вони зафіксували вказаний факт. Також вона не впустила в квартиру і представників органу опіки.
Відповідач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася.
У судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відповідач та її представник - адвокат Божок Л.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області у судовому засіданні апеляційну скаргу позивача підтримав, просив прийняти судове рішення з урахуванням забезпечення якнайкращим інтересів дитини.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27 грудня 2011 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_9 (а.с.12, т.1).
ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 21 лютого 2011 року (а.с.13, т.1).
ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_9 згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 15 грудня 1976 року та у свою чергу дідом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11, т.1).
Відповідно до копії договору купівлі-продажу цілого житлового будинку та земельної ділянки від 16 червня 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Юрчук Н.І. та зареєстрований у реєстрі за №1200, ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14, т.1).
Із довідки-характеристики Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області №823 від 21.08.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований в АДРЕСА_2 . За період проживання скарг на нього в Гришковецьку селищну раду не надходило (а.с.15, т.1).
Згідно характеристики учня початкової шкоди № 18 м. Бердичева Житомирської області, підписаної директором та вчителем школи ОСОБА_8 навчався в Початковій школи № 18 з першого по четвертий клас (2018- 2022 рік). Під час навчання зарекомендував себе як здібний учень, але дуже часто відволікався під час уроків, тому здобув достатній рівень навчання. Учень вправно рахував у межах 1000, чудово читав, цілковито розумів зміст прочитаного, давав розгорнуту відповідь на запитання. В дитячому колективі ОСОБА_5 мав друзів, але час від часу спостерігалася невідповідна поведінка ставлення до інших, що проявлялося у поганому володінні та контролі своїх емоцій. Захищаючи власні інтереси, учень не завжди контролював свої психічні процеси, що призводило до виникнення суперечок. ОСОБА_5 завжди ділився з однокласниками, допомагав у виконанні творчих завдань, ввічливо ставився до педагогів. Домашні завдання виконував лише у групі подовженого дня, коли дитину забирали після уроків, хлопчик приходив в школу без виконаних завдань. Мама на зауваження не реагувала, доволі часто створювала конфліктні ситуації, як з педагогами, так і з іншими батьками учнів. За чотири роки мама ОСОБА_5 жодного разу не відвідала батьківські збори. Проте, слід відмітити, що хлопчик завжди був чисто та охайно одягнений, мав усе шкільне приладдя, їжу на полуденок щодня (а.с.16, т.1).
Відповідно до характеристики, наданої директором БМЛ № 15 та класним керівником ліцею, ОСОБА_8 навчається у ліцеї з 01.09.2022 року та за час навчання зарекомендував себе як старанний, працелюбний учень. Хлопчик має середній рівень навчальних досягнень. Навчається в повну міру своїх сил. На уроках не завжди уважно слухає пояснення вчителя, легко відволікається на сторонні предмети, часто робить помилки через неуважність. Потребує постійного контролю з боку педагога, а при виконанні домашніх завдань контролю зі сторони матері. Має добрий фізичний розвиток. Бере активну участь у житті класу. ОСОБА_5 дуже товариський, має друзів серед одноліток, не конфліктує ними, знаходить завжди спільну мову. Спокійно виконує доручення вчителя, або прохання. Під час навчального процесу переважає тривожний фон настрою. Дитина потребує більше уваги зі сторони матері (а.с.17, т.1).
Бердичівським відділом поліції на заяву ОСОБА_1 від 31.07.2023 року, останнього повідомлено, що відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП та із нею проведено профілактичну бесіду (а.с.18, т.1).
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 01.08.2024 року, складеного в.о. начальника МССД Осіповою В.М., начальником сектору ювенальної превенції Бердичівського РВП Чубохою О.Я. , старшим інспектором Бердичівського РВП Ярандіним Д.О., фахівцем КУ «ЦНСП» Городченко у квартирі АДРЕСА_3 умови проживання незадовільні, помешкання потребує косметичного ремонту, речі розкидані, брудно, продукти харчування відсутні, у дитини окрема кімната, в наявності одяг та взуття, речі розкидані, брудно. У помешканні не створено умови для проживання дитини (а.с.20, т.1).
Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї ОСОБА_2 , складеного за період із 02.08.2023 року до 07.08.2023 року ознаки складних життєвих обставин щодо самопочуття дитини, харчування, навчання та досягнення дитини, емоційного стану, шкідливих звичок та ознак девіантної поведінки, сімейних та соціальних стосунків, самообслуговування відсутні. ОСОБА_5 проживає у бабусі та дідуся, оскільки виник конфлікт між ним та матір`ю, так як вона періодично вживає алкогольні напої із сторонніми чоловіками, ОСОБА_2 заперечила наявність у неї шкідливих звичок, натомість неодноразово була помічена родичами в стані алкогольного сп`яніння, мати спілкується із сином телефоном (а.с.21-23, т.1).
Із висновку оцінки потреб сім`ї від 02.08.2023 року до 07.08.2023 року, додатку до акту оцінки потреб сім`ї встановлено, що складні життєві обставини у сім`ї ОСОБА_2 наявні та основними ознаками та чинниками, що сприяють складній життєвій обстановці є вживання матір`ю алкогольних напоїв, ухилення від виконання батьківських обов`язків. Вплив складних життєвих обставин на стан задоволення потреб дитини ОСОБА_3 пограничний, мати потребує підтримки, випадок середньої складності (а.с.24, т.1).
Відповідно до висновку Служби у справах дітей Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області №192 від 03.10.2023 року встановлено, що відповідно витягу Міністерства внутрішніх справ з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» громадянин України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 станом на 20.09.2023 року незнятої чи непогашеної судимості не має. Згідно остаточного висновку про стан здоров`я заявника від 28 вересня 2023 року, виданого КНІ «Центральна районна лікарня Бердичівського району» Гришковецької селищної ради, Райгородоцької, Семенівської та Швайківської сільських рад, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 за станом здоров`я може бути опікуном. ОСОБА_1 являється власником цілого житлового будинку загальною площею 132,6 кв.м., житловою площею 78,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Гр. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Бердичівському об`єднаному управлінні ПФУ в Житомирській області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період із 01.08.2023 року по 31.08.2023 року складає 8 474,53 грн. Кандидат в опікуни перебуває у шлюбі з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , неповнолітніх дітей на вихованні не мають, проживають у будинку чоловіка за вказаною вище адресою. Дружина підтримує бажання ОСОБА_12 стати опікуном, який хоче взяти під опіку свого онука ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 , в разі набуття дитиною відповідного статусу. ОСОБА_13 тривалий час проживає на території Гришковецької селищної ради, позитивно характеризується односельчанами, за період проживання скарг на нього не надходило. Відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» (зі змінами та доповненнями), ст. 244 Сімейного кодексу України Служба у справах дітей Гришковецької селищної рали прийшла до висновку, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , може забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини та бути її опікуном (а.с.40-41, т.1).
У поданні від 26.10.2023 року орган опіки та піклування - виконавчий комітет Гришковецької селищної ради вважав за доцільне призначення ОСОБА_1 опікуном над малолітнім ОСОБА_3 , якщо при розгляді справи буде встановлено, що дитина позбавлена батьківського піклування (а.с.68, т.1).
До подання органу опіки та піклування долучено заяву ОСОБА_11 дружини ОСОБА_1 , яка надала згоду на проживання в її родині онука, опікуном над яким бажає бути її чоловік; довідку про відсутність у позивача судимостей та висновок про стан здоров`я ОСОБА_1 , відповідно до якого він може бути опікуном (а.с.69-71, т.1).
Висновком органу опіки та піклування - виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 15.11.2023 року встановлено доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.81-83, т.1).
У висновку органу опіки та піклування встановлено, що дитина проживає із дідусем та бабусею. Відповідно до акту обстеження у помешканні створено належні умови для виховання та розвитку дитини. ОСОБА_5 має окрему кімнату, яка облаштовано необхідними меблями. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказом міської служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 11.08.2023 року №81 постановлений на облік, як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що мати ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків. Під час підготовки питання на засідання комісії з питань захисту прав дитини з матір`ю проводилась розмова в телефонному режимі, щодо обстеження умов проживання, та з`ясування її думки щодо позбавлення батьківських прав. Проте гр. ОСОБА_2 на контакт не йшла, до міської служби у справах дітей не з`являлась, обстежити умови проживання не було можливості, вона постійно відмовлялась. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 15.11.2023 року розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Жінка з`явилася на засідання комісії, де членам комісії пояснила, що займається вихованням сина, створює йому належні умови, цікавиться його навчанням, що вона хороша мати, і гр. ОСОБА_1 , налаштовує проти неї сина. Також члени комісії заслухали думку дитини ОСОБА_3 , щодо позбавлення батьківських прав матері відносно нього. Хлопець розповів, що більше не зміг терпіти спосіб життя матері, яка вживала спиртні напої, приводила чоловіків і вони розпивали разом горілку, вчиняла фізичне насильство над ним, не цікавилась його інтересам, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Членами комісії одноголосно прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .
Із характеристики на ОСОБА_2 , маму вихованця закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 22 «Золота рибка» Бердичівської міської ради Житомирської області ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_9 - мама ОСОБА_2 була відповідальною, вчасно приводила та забирала дитину, відвідувала батьківські збори, цікавилась досягненнями сина, виконувала пропозиції та завдання педагогів, допомагала в організації життєдіяльності групи. Дитина була охайна, доглянута, вихована. ОСОБА_14 своєчасно вносила плату за харчування сина в ЗДО. ОСОБА_8 відвідував групу ЗПР «Малятко» ЗДО №22 «Золота рибка» з вересня 2016 по серпень 2018 року. Хлопчик виховувався в неповній сім`ї (а.с.85, т.1).
Відповідно до характеристики керівника філії СП ТОВ «Ріф-1» від 08.11.2023 року ОСОБА_2 працює в СП ТОВ «РІФ-1» з 31.10.2023 року розкрійником цеху №7. З 2016 року по 2020 рік працювала складальником верху взуття. З 2021 року по 2022 рік - укладальником виробів. За період роботи на підприємстві зарекомендувала себе з позитивної сторони. Користується повагою серед колег і з повагою ставиться до колег. Стримана, скромна, врівноважена. У ході виконання своїх трудових обов`язків дотримується дисципліни праці, техніки безпеки, виконує правила внутрішнього трудового розпорядку, встановлені на підприємстві. Сумлінно виконує обов`язки, своєчасно і якісно справляється з обсягом роботи (а.с.86, т.1).
Відповідно до довідки ТОВ СП «Ріф-1» від 03.11.2023 року ОСОБА_2 із 01.11.2016 року до 18.05.2020 року, з 14.04.2021 року до 27.12.2022 року працювала у ТОВ СП «Ріф-1», та із 31.10.2023 року працює по дату видачі довідки (а.с.87, т.1).
У той же час згідно довідки ТОВ СП «Ріф-1» №42 від 28.03.2024 року встановлено, що ОСОБА_2 працювала на СП ТОВ «РІФ-1» з: 01.11.2016 року по 18.05.2020 року (звільнена за власним бажанням), 13.04.2021 року по 27.12.2022 року (звільнена за власним бажанням), 31.03.2023 року по 11.05.2023 року (звільнена за власним бажанням), 31.10.2023 року по 10.11.2023 року (звільнена за власним бажанням). На даний час ОСОБА_2 на підприємстві не працює (а.с.192, т.1).
Відповідно до довідок КНП «Бердичівська міська лікарня» №245 від 18.08.2023 року та №221 від 18.08.2023 року ОСОБА_2 за психіатричної допомогою не зверталася та на обліку в наркологічному кабінеті м. Бердичева не перебуває. Згідно довідки Бердичівського райвідділення СМЕ №255 ОСОБА_2 02 серпня 2023 року проходила судове-медичне освідування (а.с.88, т.1).
Із довідки начальника сектору ювенальної превенції Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області про результати розгляду повідомлення від гр. ОСОБА_3 від 11.04.2024 року вбачається, що 01.04.2024 року до Бердичівського районного відділу поліції ГУНП надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_3 , 2011 р.н., про те що його мати гр. ОСОБА_2 не відчиняє йому дверей квартири. В ході розгляду даного звернення було встановлено, що у заявниці гр. ОСОБА_2 працівниками МССД було відібрано тимчасово сина ОСОБА_3 , 2011 р.н., так як гр. ОСОБА_2 , ухилялася від покладених на неї батьківських обов`язків, також неодноразово відносно останньої складалися адміністративні протоколи за ст. 184 КУпАП. За бажанням дитини, ОСОБА_15 було розміщено в родину покійного батька, а саме до дідуся ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_16 . Одночасно гр. ОСОБА_1 звернувся до Бердичівського міськрайонного суду з позовною заявою про позбавлення гр. ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_17 . На даний час рішення не прийнято. Однак, неповнолітній ОСОБА_18 захотів побачити свою маму, але в квартиру вона його не впустила, хоча зі слів дитина була присутня. Додатково було відвідано місце проживання гр. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ), однак дверей квартири ніхто не відчинив, та на телефонні дзвінки не відповідав, а тому опитати гр. ОСОБА_2 та встановити всі обставини справи не представляється можливим (а.с.190, т.1).
Згідно відповіді Міської служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради №467 від 09.04.2024 року на звернення ОСОБА_1 повідомлено, що працівниками міської служби здійснено візит до ОСОБА_2 , яка є матір`ю малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Обстежити умови проживання не вдалося, так як двері в квартиру ніхто не відкрив. Жінці залишили запрошення на 08.04.2024 року до міської служби у справах дітей, але вона не з`явилась. Тому, акт обстеження умов проживання надати немає можливості (а.с.194, т.1).
Відповідно до довідки Бердичівської філії Житомирського обласного Центру зайнятості Державної служби зайнятості №Е060323/01/2025/0001 від 23.01.2025 року ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітна із 21 січня 2025 року (а.с.21, т.2).
21.01.2025 року ОСОБА_2 Бердичівською філією Житомирського обласного Центру зайнятості Державної служби зайнятості видано направлення на працевлаштування на вільне робоче місце - «швачка» до ОСОБА_19 АДРЕСА_5 (а.с.22, т.2). 
Під час апеляційного розгляду справи судом було встановлено необхідність обстеження умов проживання ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 . 
21.02.2025 року завідувачем сектору опіки та піклування МССД - Л.В. Яковенко, головним спеціалістом-юрисконсультом МССД - Л.І. Орел було складено акт обстеження умов проживання, відповідно до якого встановлено, що для виховання та розвитку дитини немає письмового столу, окремого ліжка для сну, не облаштовано місце для дитини. ОСОБА_2 повідомлено, що вона повинна облаштувати для дитини місце для сну, письмовий стіл, шафу для зберігання одягу, книг, шкільного приладдя, так як всього цього немає.
Відповідно до відповіді Міської служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради №917/А від 16.11.2023 року, №П-1994 від 01.01.2024 року на звернення ОСОБА_2 щодо повернення їй сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено, що повернення малолітнього сина ОСОБА_3 буде можливим після прийняття рішення Бердичівським міськрайонним судом щодо недоцільності позбавлення матері батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 .
На запит Житомирського апеляційного суду було витребувано у Бердичівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_1 щодо не належного виконання батьківських обов`язків гр. ОСОБА_2 , зареєстровані в ІТС ІПНП з автоматичним присвоєнням порядкового номеру ЄО №12148 від 31.07.2023 року, а також матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 , зареєстровані в ІТС ІПНП з автоматичним присвоєнням порядкового номеру ЄО №12929 від 12.08.2023 року.
Судом встановлено, що 01.08.2023 року начальником сектору ювенальної превенції Бердичівського райвідділу поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 ВАД №046827, відповідно до якого 27.07.2023 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_6 ухиляється від покладених на неї батьківських обов`язків по відношенню до ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як не забезпечила необхідні умови житла, які передбачені в ст. 150, 155 СК України, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», також перебувала в нетверезому вигляді, побутові умови відсутні, в квартирі брудно, продукти харчування в обмеженій кількості, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
01.08.2023 року начальником сектору ювенальної превенції Бердичівського райвідділу поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 ВАД №046826, відповідно до якого 01.08.2023 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_6 ухиляється від покладених на неї батьківських обов`язків по відношенню до ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як не забезпечила необхідні умови житла, які передбачені в ст. 150, 155 СК України, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», в квартирі брудно, відсутні предмету побуту, відсутні продукти харчування, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Згідно довідки ДОП сектору ДОП відділу превенції Бердичівського районного відділу поліції про результати розгляду заяви ОСОБА_2 від 12.08.2023 року встановлено, що 12.08.2023 року до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області надійшли матеріали заяви ОСОБА_2 , щодо неправомірних дій ОСОБА_1 . Дане повідомлення зареєстроване до Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (Журнал єдиного обліку) за №12929 від 12.08.2023 року. Під час розгляду матеріалів було встановлено що, 27.07.2023 року ОСОБА_2 відвідали служби у справах дітей, та вирішили що дитину потрібно вилучити на законній підставі. Тимчасово дитина знаходиться на піклуванні у батьків покійного чоловіка і наразі стоїть питання про позбавлення батьківських прав заявниці. Також по даному факту в телефонній розмові ОСОБА_20 повідомив, що не штовхав та не завдавав тілесних ушкоджень заявниці та додав що ОСОБА_2 на його думку була в п`яному вигляді. З ОСОБА_2 була проведена профілактична бесіда з приводу вживання алкогольних напоїв та порушення громадського порядку в подальшому. Враховуючи вищевикладене у даній ситуації відсутній факт вчинення адміністративного правопорушення та дії ОСОБА_1 були законними. Детально вивчивши і дослідивши всі матеріали встановлено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення, а тому дані матеріали не підлягають для реєстрації в ЄРДР.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_3 із 2017 року дотепер, тому підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України, для застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення її батьківських прав, відсутні. Поведінка відповідача загалом свідчить про її спроможність та волевиявлення виконувати свої материнські обов`язки, а також з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, бажання матері брати участь у вихованні та спілкуванні з сином, та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, суд в контексті конкретних обставин цієї справи, доходить висновку про відмову в задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав. Оскільки суд відмовив у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав та не встановлено, що дитина залишилася без опіки, похідні позовні вимоги про встановлення над дитиною опіки та призначення позивача опікуном дитини, стягнення аліментів, не підлягають до задоволення. 
Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою та другою статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.
На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (див. постанову Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18)).
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (див. постанову Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20)).
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).
Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).
Позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11).
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Наведене узгоджується з правовими висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17 (провадження № 61-44369св18), від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20), від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19 (провадження № 61-9754св20), від 17 січня 2024 року у справі № 735/308/21 (провадження № 61-10098св23), та багатьох інших.
Судова практика у цій категорії справ є сталою, відмінність залежить лише від фактичних обставин конкретної справи й доказування.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У справі, що переглядається, встановлено, що із кінця липня 2023 року ОСОБА_8 проживає спільно із дідом та бабою: ОСОБА_1 та ОСОБА_11 у АДРЕСА_2 , що не заперечується сторонами.
Батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Судом встановлено, як на час розгляду справи у суді першої інстанції, так і на час розгляду в апеляційній інстанції, відповідач - ОСОБА_2 не змогла за місцем свого фактичного проживання забезпечити належні умови для проживання свого сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з огляду на наступне.
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 01.08.2024 року, складеного в.о. начальника МССД Осіповою В.М., начальником сектору ювенальної превенції Бердичівського РВП Чубохою О.Я., старшим інспектором Бердичівського РВП Ярандіним Д.О., фахівцем КУ «ЦНСП» Городченко у квартирі АДРЕСА_3 умови проживання незадовільні, помешкання потребує косметичного ремонту, речі розкидані, брудно, продукти харчування відсутні, у дитини окрема кімната, в наявності одяг та взуття, речі розкидані, брудно. У помешканні не створено умови для проживання дитини. 
Під час апеляційного розгляду справи судом було встановлено необхідність обстеження умов проживання ОСОБА_2 , яка на час апеляційного розгляду справи, проживає за адресою: АДРЕСА_4 . 
21.02.2025 року завідувачем сектору опіки та піклування МССД - Л.В. Яковенко, головним спеціалістом-юрисконсультом МССД - Л.І. Орел було складено акт обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_4 , відповідно до якого встановлено, що для виховання та розвитку дитини немає письмового столу, окремого ліжка для сну, не облаштовано місце для дитини. ОСОБА_2 повідомлено, що вона повинна облаштувати для дитини місце для сну, письмовий стіл, шафу для зберігання одягу, книг, шкільного приладдя, так як всього цього немає.
Колегія суддів констатує, що за час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, який тривав з травня 2024 року по кінець лютого 2025 року, відповідач не спромоглася вчинити активні дії щодо забезпечення належним умов проживання для свого сина ОСОБА_5 .
Разом з цим, судом також встановлено, що ОСОБА_2 не працевлаштована, доходів для утримання та забезпечення необхідних умов для розвитку духовного та фізичного здоров`я сина не отримує.
Згідно довідки ТОВ СП «Ріф-1» №42 від 28.03.2024 року встановлено, що ОСОБА_2 працювала на підприємстві по 10.11.2023 року та була звільнена за власним бажанням, на дату видачі довідки на підприємстві не працює (а.с.192, т.1).
Відповідно до довідки Бердичівської філії Житомирського обласного Центру зайнятості Державної служби зайнятості №Е060323/01/2025/0001 від 23.01.2025 року ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітна із 21 січня 2025 року (а.с.21, т.2).
21.01.2025 року ОСОБА_2 Бердичівською філією Житомирського обласного Центру зайнятості Державної служби зайнятості видавалося направлення на працевлаштування на вільне робоче місце - «швачка» до ОСОБА_19 (а.с.22, т.2).
Однак, на час ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції належних доказів на підтвердження факту перебування у трудових відносинах та отримання доходу відповідачем не надано.
Безпосередньо відповідачем у наданих поясненнях суду повідомлено, що вона не працює.
Також судом встановлено, що ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності на неналежне виконання батьківських обов`язків за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази на підтвердження обставин зловживання алкоголем, проте на ці обставини вказувала дитина, позивач, про них зазначено у висновку оцінки потреб сім`ї, у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 ВАД №046826 від 01.08.2023 року вказано про перебування останньої у нетверезому вигляді.
За результатами детального аналізу обставин, у яких опинились дитина, орган опіки та піклування - виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області висновком від 15.11.2023 року встановив доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Під час складення висновку була заслухана як думка ОСОБА_2 , так її сина ОСОБА_5 . У висновку встановлено, що ОСОБА_2 членам комісії пояснила, що займається вихованням сина, створює йому належні умови, цікавиться його навчанням, що вона хороша мати, і гр. ОСОБА_1 , налаштовує проти неї сина. Також члени комісії заслухали думку дитини ОСОБА_3 , щодо позбавлення батьківських прав матері відносно нього. Хлопець розповів, що більше не зміг терпіти спосіб життя матері, яка вживала спиртні напої, приводила чоловіків і вони розпивали разом горілку, вчиняла фізичне насильство над ним, не цікавилась його інтересам, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. 
Підстав для відхилення чи визнання необґрунтованим цього висновку не вбачається.
Під час апеляційного перегляду у судовому засіданні від 27 лютого 2025 року судом за участю представника органу опіки та піклування була з`ясована думка малолітнього - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо участі у його вихованні та утриманні матері та доцільності позбавлення її батьківських прав.
Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про вразливість малолітнього ОСОБА_3 до маніпуляцій зі сторони дорослих та вплив на його думку факт його проживання його з дідом та бабою, які неприязно ставляться до його матері.
Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.
Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.
Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.
Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.
З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.
Проте суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню спору. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб.
ОСОБА_5 пояснив, що бажання проживати разом із матір`ю немає, бабуся та дідусь створили йому усі комфортні умови проживання, йому у них добре. Ніяких приємних спогадів, що стосуються його проживання разом із матір`ю, не пригадує. Пам`ятає лише, що мати зловживала алкогольними напоями та приводила додому чоловіків. Вважає, що її можна позбавити батьківських прав.
Дослідивши належно фактичні обставини справи, з урахуванням зібраних у справі доказів у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що висловлена думка малолітнього ОСОБА_3 в силу його свідомого віку не суперечить його інтересам та не є сформованою під впливом діда та баби, у сім`ї яких він проживає.
У постанові від 04 квітня 2024 року в справі №553/449/20 Верховний Суд зазначив, що сімейні відносини мають «складний» характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини. Простої бездіяльності з боку батька (матері) недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити його батьківських прав. Навіть якщо припустити, що саме бездіяльність батька (матері) призвела до розриву зв`язків між ним та його донькою, а не будь-яке ймовірне батьківське відчуження або психологічні маніпуляції над дитиною з боку її матері (батька), то ця обставина не є достатньою для позбавлення батька (матері) батьківських прав. Діти мають право на врахування їхньої думки і на те, щоб бути заслуханими з питань, що торкаються їх інтересів. Зокрема, в силу того, як із спливом часу діти стають більш зрілими і здатними сформулювати свою думку, суди повинні належним чином враховувати їх погляди і почуття, а також їх право на повагу до їхнього особистого життя. Водночас їх погляди необов`язково залишаються незмінними, і їх заперечення, яким слід надавати належного значення, необов`язково є достатніми для того, щоб превалювати над інтересами батьків, особливо щодо того, що стосується регулярного спілкування зі своєю дитиною. Вочевидь право дитини на висловлення своєї думки не потрібно тлумачити як фактичне надання дітям безумовного права вето без аналізу будь-яких інших факторів або без проведення оцінки для визначення їхніх найкращих інтересів (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду).
У постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 661/2532/17 зазначено, що «самого тільки факту заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не достатньо, щоб підтвердити наявність справжнього та належного інтересу відповідача до власної неповнолітньої дитини. Мотиви такого заперечення можуть бути різними. Наприклад, це може бути пов`язане не з бажанням турбуватися про свою дитину, а з бажанням отримати у майбутньому піклування від неї. Тому до уваги мають братися всі обставини конкретної справи».
Колегія суддів звертає увагу, що у судових засіданнях відповідач на запитання суду не змогла пояснити, яким чином вона бачить шляхи відновлення її спілкування з сином та способи налагодження втраченого психоемоційного зв`язку між ними.
Також суд вважає за доцільне зазначити, що у квітні 2024 року ОСОБА_5 намагався відновити спілкування із своєю матір`ю, однак остання на контакт із ним не йшла, про що свідчить довідка начальника сектору ювенальної превенції Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області про результати розгляду повідомлення від гр. ОСОБА_3 від 11.04.2024 року (а.с.190, т.1).
Виходячи з інтересів дитини, апеляційний суд вважає, що у матеріалах справи містяться належні, допустимі та достатні докази, які в своїй сукупності підтверджують, що мати порушує право дитини на виховання в сім`ї, яка є першоосновою розвитку особистості, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про духовний та фізичний розвиток дитини, матеріально не утримує сина, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків.
На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
З огляду на встановлені обставини справи щодо поведінки матері малолітнього ОСОБА_5 , апеляційний суд зауважує, що наявні ознаки винної поведінки відповідача, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, у зв`язку з чим наявні підстави для застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав.
Необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Що стосується позовних вимог про призначення опікуна апеляційний суд зазначає наступне.
Так, відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Згідно зі статтею 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.
Статтею 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Частиною третьою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Згідно із частинами 2-4 статті 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.
Відповідно до пункту 1.1, 1.2 Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26 травня 1999 року, опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей.
Органи опіки та піклування відповідно до покладених на них завдань та розподілу повноважень між структурними підрозділами відповідних управлінь і відділів місцевої державної адміністрації, зокрема, вирішують питання про встановлення і припинення опіки та піклування (п. 1.7 Правил).
Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, які зловживають спиртними напоями, наркотичними засобами, особи, які позбавлені батьківських прав, а також особи, інтереси якої суперечать інтересам дитини (стаття 244 СК України).
Статтею 249 СК України передбачено, що опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування.
Згідно зі статтею 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, також опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.
Отже, можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.
У поданні від 26.10.2023 року орган опіки та піклування - виконавчий комітет Гришковецької селищної ради вважав за доцільне призначення ОСОБА_1 опікуном над малолітнім ОСОБА_3 , якщо при розгляді справи буде встановлено, що дитина позбавлена батьківського піклування (а.с.68, т.1).
Зокрема, у поданні зазначено, що відповідно до витягу Міністерства внутрішніх справ з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» громадянин України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 станом на 20.09.2023 року незнятої чи непогашеної судимості не має. Згідно остаточного висновку про стан здоров`я заявника від 28 вересня 2023 року, виданого КНІ «Центральна районна лікарня Бердичівського району» Гришковецької селищної ради, Райгородоцької, Семенівської та Швайківської сільських рад, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 за станом здоров`я може бути опікуном. ОСОБА_1 являється власником цілого житлового будинку загальною площею 132,6 кв.м., житловою площею 78,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Гр. ОСОБА_21 перебуває на обліку в Бердичівському об`єднаному управлінні ПФУ в Житомирській області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період із 01.08.2023 року по 31.08.2023 року складає 8 474,53 грн. Кандидат в опікуни перебуває у шлюбі з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , неповнолітніх дітей на вихованні не мають, проживають у будинку чоловіка за вказаною вище адресою. Дружина підтримує бажання ОСОБА_12 стати опікуном. який хоче взяти під опіку свого онука ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_10 , в разі набуття дитиною відповідного статусу. ОСОБА_13 тривалий час проживає на території Гришковецької селищної ради, позитивно характеризується односельчанами, за період проживання скарг на нього не надходило.
Отже, можливість ОСОБА_1 здійснювати повноваження опікуна перевірена органом опіки та піклування, за наслідками чого висловлено пропозицію про доцільність призначення саме його опікуном. Подання органу опіки та піклування про призначення ОСОБА_1 опікуном над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , мотивоване, викладене з урахуванням його інтересів.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що при розгляді справи не встановлено обставин, які вказують про те, що поведінка позивача ОСОБА_1 , який виявив бажання бути опікуном, суперечить інтересам малолітнього внука. Бажання позивача бути опікуном близькій людині є однією із визначених законом вимог для призначення особи опікуном.
Враховуючи викладене та наявність висновку про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , апеляційний суд приходить до висновку, що позов в цій частині також підлягає задоволенню.
Відповідно до частини другої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо її утримання.
Згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Згідно зі статтями 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Суд встановив, що дитина проживає в сім`ї дідуся ОСОБА_1 перебуває на його утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, на її утриманні інших осіб не має, докази щодо незадовільного стану здоров`я відповідача відсутні, враховуючи законодавчо покладений на неї обов`язок забезпечення утримання та виховання власної дитини, із відповідача підлягають стягненню на користь опікуна - ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в розмірі частини всіх видів її доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Установлений розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Колегія суддів наголошує, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, та саме на батьків покладено відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України та забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Також згідно із частиною 1 статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у постанові, зокрема вирішує питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням вищевказаного, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4 294,40 грн. 
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Встановити опіку над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , опікуном над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в розмірі частини всіх видів її доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4 294,40 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 04 березня 2025 року.

Головуючий                          Судді