ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/12440/23  Номер провадження 22-ц/814/3109/24	Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Чумак О.В.
судді: Дряниця Ю.В., Бутенко С.Б., 
розглянув у порядку письмового провадження без виклику учасників в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Хворост Дарії Михайлівни, яка представляє відповідачку ОСОБА_1 , на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2024 року, ухвалене суддею Сініциним Е.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан", про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 101846453 від 17.07.2021 у розмірі 64312,50 грн, з яких 15000,00 грн - тіло кредиту, 47812,50 грн. - проценти за користування кредитом, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі сплати судового збору 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу 6000,00 грн., мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач на підставі Договору факторингу №10Т від 13.10.2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» є новим кредитором за Кредитним договором №101846453 від 17.07.2021 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 , за яким у відповідачки виникла заборгованість.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2024 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість у загальному розмірі 64312,50 грн., яка складається із заборгованості за кредитним договором № 101846453 від 17.07.2021 року, з яких: 15000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 47812,50 грн. сума заборгованості за відсотками.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» суму коштів витрачених на оплату судового збору у розмірі 2147,20 грн. та на правову допомогу у розмірі 6 000,00 гривень.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11 червня 2024 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості залишена без задоволення.
В апеляційній скарзі адвокат Хворост Д.М., яка представляє відповідачку ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості за відсотками, що нараховані по 30.11.2023, в той час як строк кредитування становив 15 днів і датою повернення кредиту було 01.08.2021. Дані обставини були встановлені судом, але повністю проігноровані при ухваленні рішення. 
Вважає, що оскільки договором визначено розмір процентів за користування кредитом в розмірі 2812,50 грн. (п. 1.5.2), тому саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
Продовження нарахування процентів за ставкою згідно п.1.6 Договору після закінчення строку кредитного договору є неправомірним.
Зазначає, що апелянт не була повідомлена належним чином судом про судові засідання, оскільки не отримувала жодної повістки про виклик до суду та копії позовної заяви з додатками, відповідно, не з`явилася в судове засідання та не повідомила про причини неявки, а також не подала відзив на позовну заяву з поважних причин. Тому вважає, що наявні підстави для скасування заочного рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» просить заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2024 року у справі № 554/12440/23 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2024 року без задоволення, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право  залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції встановив, що 17.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» було підписано Договір про споживчий кредит № 101846453 (далі по тексту - Кредитний договір чи/або Договір), на підставі п. 1.1. якого Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати Позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (а.с. 16,19-24). 
Згідно п. 1.2. Кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 15000,00 грн. у валюті: Українські гривні. 
Відповідно до п. 1.3. Договору кредит надається строком на 15 днів з 17.07.2021 (строк кредитування). 
Згідно платіжного доручення 30001774 від 17.07.2021 ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 кошти в сумі 15000 грн згідно договору №101846453 (а.с. 33 на звороті). 
Пунктом 1.4. Договору визначено, що термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 01.08.2021. 
Згідно п. 1.5. Кредитного договору загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4312.50 грн. в грошовому виразі та 46,729.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору.
Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 19312.50 гривень. 
Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. 
Відповідно до п. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту: 1 500,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. 
Згідно п. 1.5.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом: 2 812,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Також згідно п. 1.6. Кредитного договору, базова процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 
Умови та особливості застосовування типу процентної ставки умовами Договору визначались окремо у п. п. 2.2., 2.3. 
Відповідно до договору відступлення прав вимоги № 10Т від 13 жовтня 2021 ТОВ "Мілоан" на підставі визначених цим договором умов передав (відступив) ТОВ "Діджи Фінанс" за плату, а останній прийняв належні первісному кредитору ТОВ "Мілоан" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників, укладеними між останнім та ними. 
Внаслідок цього новий кредитор (ТОВ "Діджи Фінанс") заміняє ТОВ "Мілоан" у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та, відповідно, вказані в реєстрі боржників та набуває грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами. 
Згідно умов договору новий кредитор має повідомити боржників про отримання ним права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ними та ТОВ "Мілоан" (а.с. 4-6).
До позовної заяви позивачем додані копії платіжних інструкцій за період з 03.11.2022 по 03.10.2023, згідно яких ТОВ "Діджи Фінанс" перераховано на рахунок ТОВ "Мілоан" згідно додаткової угоди №1 від 05.10.2022 року до договору відступлення права вимог № 10Т від 13.10.2021 на виконання умов цього договору грошові кошти (а.с. 25-30).
Згідно витягу з додатку №1 до договору факторингу №10Т від 13.10.2021 залишок боргу ОСОБА_1 на момент відступлення прав вимоги становить 64312,50 та складається з 15000,00 грн суми заборгованості за тілом кредиту, 47812,50 грн заборгованості за відсотками, 1500,00 грн сума заборгованості за комісією (а.с. 35 зворот). 
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №101846453 від 17.07.2021 за період з 13.10.2021 по 22.12.2023 ОСОБА_1 перед ТОВ «Діджи Фінанс» має заборгованість в розмірі 64312,50 грн (а.с. 35).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Мілоан» з метою отримання банківських послуг, підписала кредитний договір №101846453 від 17.07.2021 року електронним цифровим підписом, отримала кредитні кошти, взявши на себе зобов`язання повернути їх, але свої зобов`язання не виконала. За нею утворилась заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 64312,50 грн за період з 13.10.2021 по 22.12.2023.
Оскільки право грошової вимоги за кредитним договором набуло ТОВ «Діджи Фінанс» внаслідок укладання договору факторингу, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнув на користь ТОВ «Діджи Фінанс» із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №101846453 від 17.07.2021 року у вказаній сумі.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1 статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вбачається із частини 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до стаття 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Як передбачено частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі - Закон №1734-VIII).
За змістом частини другої статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Із положень статті 514 ЦК України слідує, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як передбачено частиною першою статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається із частини 1статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 2 ст. 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Як вбачається із частини 1статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Факт укладення кредитного договору №101846453 від 17.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 підтверджено матеріалами справи та стороною відповідача не заперечувався.
Недійсним або неукладеним вказаний договір та його окремі положення не визнавався.
Як у заяві про перегляд заочного рішення, так і в апеляційній скарзі сторона відповідача не заперечувала розмір заборгованості за вказаним кредитним договором, який становить 15000,00 гривень, та 2812,50 гривень процентів за користування кредитом до 01.08.2021 року. 
При цьому заперечувала правомірність нарахування відсотків за період з 13.10.2021 по 22.12.2023, вважаючи, що кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 15 днів, починаючи з дня укладення договору, яким не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну кредитування, який складає 15 днів.
Посилається на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, згідно якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Вказані доводи не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Відповідальність сторін передбачена розділом 4 Кредитного договору №101846453 від 17.07.2021 року.
У пункті 4.2 закріплено, що у разі прострочення Позичальник зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець має право нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6. Договору, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування.
Як встановив суд першої інстанції, сплив строку кредитування відраховується в двох випадках:1) з дати наступною після терміну (дати) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 01.08.2021 року, відповідно до п.1.4 Договору; 2) з дати наступної після визначеної дати після пролонгації та оновлених графіків платежів.
Сторона відповідача вважає, що пролонгація договору не відбувалась, тому строк повернення коштів за договором відраховується з 02.08.2021 року та з цього ж дня починається нарахування відсотків відповідно до п.1.6 Договору.
У п.1.6 Договору визначено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Позивачем ТОВ «Діджі Фінанс» в заяві від 30.05.2024 року надано формулу та розрахунок процентів, відповідно до якого загальний розмір процентів складає 47812,50 гривень, з яких 2812,50 гривень - проценти за користування кредитом, і з цією сумою процентів у розмірі 2812,50 грн. погодився відповідач; а також процентів, нарахованих за кожен день прострочення суми кредиту, розмір якого становить 15000,00 гривень, у розмірі 5%, відповідно до п.1.6 Договору.
Вирахувавши з загальної суми 47812,50 гривень суму процентів за користування кредитом 2812,50 гривень, а також розмір процентів за кожен день прострочення, виходячи з суми кредиту 15000,00 х 5%, слід дійти висновку, що за кожен день прострочення, який становить 60 днів, відповідачка зобов`язана відшкодувати 750,00 гривень. 
Враховуючи те, що кількість днів прострочення за період 02.08.2021 року по 13.10.2021 року перевищує 60 днів, сума боргу за користування відсотками, що передана за договором факторингу №10Т від 13.10.2021 року, є арифметично обґрунтованою.
Суд першої інстанції правильно встановив, і з цим погоджується колегія суддів апеляційного суду, що розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Мілоан» на дату укладання Договору факторингу №10Т від 13.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем  ТОВ «Діджи Фінанс» становить 64312,50 грн., яка складається із заборгованості за кредитним договором №101846453 від 17.07.2021 року, з яких: 15000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 2812,50 грн. сума процентів за користування кредитом, 1500,00 грн. комісійна винагорода, 45000,00 грн проценти за невиконання зобов`язання за 60 днів за відсотковою ставкою 5% за день прострочення.
Розмір заборгованості стороною відповідача не спростовано належними і допустимими доказами; власного розрахунку ні відповідачкою, ні її представником судам не надано.
Матеріалами справи підтверджено, що станом на 13.10.2021 року сума заборгованості відповідачки за кредитним договором №101846453 від 17.07.2021 року становить 64312,50 гривень, саме така сума була передана за Договором факторингу №10Т від 13.10.2021 року.
Як свідчить розрахунок заборгованості за вказаним договором, з 13.10.2021 нарахування процентів поза межами строку кредитування не відбувалось (а.с. 35).
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача у загальній сумі 64312,50 грн., яка складається із заборгованості за кредитним договором №101846453 від 17.07.2021 року, з яких: 15000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 2812,50 грн. сума процентів за користування кредитом, 1500,00 грн. комісійна винагорода, 45000,00 грн проценти за невиконання зобов`язання за 60 днів за відсотковою ставкою 5% за день прострочення.
Отже доводи апеляційної скарги відповідачки щодо незгоди з розміром заборгованості не заслуговують на увагу.
В апеляційній скарзі представник відповідача посилалася на те, що апелянт не була повідомлена судом першої інстанції належним чином про судові засідання, оскільки не отримувала жодної повістки про виклик до суду та копії позовної заяви з додатками, відповідно, не з`явилася в судове засідання та не повідомила про причини неявки, а також не подала відзив на позовну заяву з поважних причин, тому на її думку наявні підстави для скасування заочного рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги у цій частині, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є:
1)день вручення судової повістки під розписку;
2)день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи;
3)день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
4)день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.
Згідно ч. 1-4 ст. 130 ЦПК України у разі відсутності в адресата електронного кабінету судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки .
Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.
Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.
У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.
Відповідно до матеріалів справи, ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 січня 2024 року відкрито провадження у цій справі, розгляд справи ухвалено проводити в спрощеному провадженні, призначено судове засідання без виклику сторін, але з повідомленням учасників справи про дату і час розгляду справи, встановлено строк відповідачу для надіслання (надання) відзиву на позов (а.с. 37-38).
Згідно супровідного листа від 05.02.2024 (а.с. 39), копія ухвали та судової повістки надіслана учасникам справи, в тому числі відповідачці ОСОБА_1 на вказану в позові адресу: АДРЕСА_1 , та повернута до суду першої інстанції без вручення. Однак на конверті відсутня відмітка поштового відділення про причини повернення рекомендованого листа (а.с. 44). 
Отже відповідачка ОСОБА_1 не була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви не отримувала, відповідно, була позбавлена можливості подати відзив на позовну заяву.
Згідно п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс». 
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Відповідно до п.п в) п.4) ч.1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: резолютивної частини із зазначенням: розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Діджи Фінанс» при поданні позову до суду першої інстанції сплатило 2147,20 грн судового збору (а.с. 33). 
Крім того ТОВ «Діджи Фінанс» понесені витрати на правничу допомогу, надану йому АБ «Анастасії Міньковської», у розмірі 6000,00 грн, на підтвердження чого надано належні і допустимі докази, зокрема, копії договору про надання правової допомоги від 11.12.2023, детального опису робіт за вказаним договором від 11.12.2023, акту про підтвердження факту надання правничої допомоги від 11.12.2023 (а.с. 8 (зворот)-13, 34).
Також відповідачка ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги сплатила судовий збір у сумі 2576,64 грн (а.с. 130, 134). 
Крім цього відповідачка понесла витрати на правничу допомогу, надану їй адвокатом Хворост Д.М. у сумі 8000 грн., на підтвердження чого надано копії ордеру №1230059, акту приймання-передачі наданої правової допомоги №1 до Договору про надання правової допомоги №39 від 25.04.2024, детального опису робіт (послуг наданих) клієнту при підготовці відзиву на апеляційну скаргу, квитанції від 11.06.2024 про сплату відповідачкою на користь адвоката Хворост Д.М. 8000 грн за надання правничої допомоги; додаткової угоди №1 до договору №39 про надання правничої допомоги від 25.04.2024, договору №39 про надання правничої допомоги від 25.04.2024 (а.с. 122-128). 
Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування заочного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 2147,20 грн судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви до місцевого суду, а також витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн, які є доведеними та обґрунтованими.
Приймаючи до уваги те, що апеляційна скарга сторони відповідача задоволена частково, з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 1288,32 грн та на правничу допомогу у сумі 4000 грн пропорційно до задоволеної апеляційної скарги.
Керуючись статтями 368, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Хворост Дарії Михайлівни, яка представляє відповідачку ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2024 року скасувати. Ухвалити нове рішення.
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ 42649746) заборгованість у загальному розмірі 64312,50 грн (шістдесят чотири тисячі триста дванадцять гривень п`ятдесят копійок), яка складається із заборгованості за кредитним договором № 101846453 від 17.07.2021 року, з яких: 15000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень) сума заборгованості за тілом кредиту; 47812,50 грн (сорок сім тисяч вісімсот дванадцять гривень 50 копійок) сума заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ 42649746) витрати зі сплати судового збору у сумі 2147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок) та на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн (шість тисяч гривень).
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ 42649746) на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 1288,32 грн (тисяча двісті вісімдесят вісім гривень 32 копійки) та на правничу допомогу у сумі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень). 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                               О.В.Чумак 

Судді Ю.В.Дряниця 

С.Б.Бутенко