УХВАЛА
 
11 березня 2025 року
м. Київ
 
справа № 742/3529/24
провадження № 61-3033ск25 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Зарічною Вікторією Сергіївною, на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 листопада 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 29 січня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, яка навчається,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, яка навчається.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила, що заочним рішенням суду від 18 грудня 2023 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти в розмірі 2 500,00 грн щомісячно на утримання їхньої повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 11 жовтня 2023 року до завершення її навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку. Донька продовжує навчання в Національному аерокосмічному університеті ім. М. Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут». Позивачка, крім повнолітньої доньки, опікується матір`ю, яка є пенсіонеркою та через хронічні захворювання потребує матеріальної допомоги. Вона вважає, що обов`язок утримувати доньку в рівних частинах має покладатися на обох батьків. Оскільки у відповідача з`явилися офіційні джерела доходу, позивачка вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів із фіксованої суми на 1/4 частку від усіх видів його доходу.
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у справі № 742/5504/23 від 18 грудня 2023 року, встановивши спосіб стягнення аліментів у частці від доходу.
Стягнено із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка навчається ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до закінчення донькою навчання 30 червня 2027 року, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку.
Припинено нарахування аліментів за рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у справі № 742/5504/23 від 18 грудня 2023 року з дня набрання даним рішенням законної сили.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 29 січня 2025 року рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 листопада 2024 року змінено, виклавши 3 абзац судового рішення в наступній редакції:
«Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка навчається, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку ( доходу) щомісяця, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до закінчення донькою навчання 30 червня 2027 року, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку.»
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
10 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Предметом спору у цій справі є зміна способу стягнення аліментів, а тому справа є малозначною в силу вимог закону.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 листопада 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 29 січня 2025 рокуу справі № 742/3529/24.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                       Є. В. Краснощоков
                                                                                                
Д. А. Гудима
        
П. І. Пархоменко