УХВАЛА
 
13 січня 2025 року
м. Київ
справа № 757/31492/23-к
провадження № 51-5199 ск 24
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої               ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року,
установила:
Захисник звертався з касаційною скаргою на згадану ухвалу. Подану скаргу через її невідповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) Касаційний кримінальний суд Верховного Суду (далі - Суд) 25 листопада 2024 року залишив без руху з наданням строку для усунення недоліків. У рішенні Суду було зазначено, в чому саме полягали допущені недоліки скарги, і роз`яснено, що в разі невиконання вимог згаданої норми права в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала. 
У межах наданого строку ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Проте з тексту нового звернення убачається, що при його поданні вимог ст. 427 КПК знову не додержано й повною мірою не усунуто недоліків, на які було вказано в ухвалі від 25 листопада 2024 року.
Беручи до уваги правила п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути автору на таких підставах.
Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України право на касаційне оскарження забезпечується у визначених законом випадках.
Приводом для ревізії судових рішень у касаційному порядку є звернення особи, зміст якого має кореспондуватися з нормативним урегулюванням.
У юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і  розглядається Судом із урахуванням ч. 2 ст. 433 КПК, тобто насамперед у межах позиції скаржника та її правового обґрунтування. Тому в ст. 427 цього Кодексу законодавець установив конкретні вимоги до змісту скарги, наслідком недодержання яких є її повернення.
За положеннями згаданої статті, скаржник повинен умотивувати свою позицію, зазначивши, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення з  огляду на підстави для його зміни або скасування судом касаційної інстанції, визначені в ст. 438 КПК. Тобто в скарзі необхідно відобразити, які конкретні статті закону порушили суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оспорювані рішення. Це зумовлено принципом юридичної визначеності й корелюється з ч. 3 ст. 442 КПК. 
Окресленого при поданні нової скарги не було враховано. 
Так, за змістом скарги, у ній її автор просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК - через незастосування закону, який підлягає застосуванню (п. 5 ч. 1 ст. 89 Кримінального кодексу України). Скаржник вважає, що вказаний суд мав визнати ОСОБА_6 таким, що не має судимості, адже у зв`язку із закінченням строків давності виконання попереднього вироку (у  справі № 754/714/20) засуджений підлягав звільненню від відбування призначеного цим вироком покарання у виді штрафу. 
Однак, звертаючись до суду касаційної інстанції й наполягаючи на новому апеляційному розгляді, захисник не зазначає, яким чином порушене питання впливає на суть оскарженого остаточного судового рішення, за яким ОСОБА_5 було засуджено за ч. 4 ст. 186 КК і законність цього не оспорюється.
Отже, у поданій скарзі не обґрунтовано в аспекті статей 413, 436 КПК заявлених касаційних вимог, звідси, - не усунуто недоліків попередньої, залишеної без руху й не додержано ст. 427 цього Кодексу, що стає на заваді відкриттю касаційного провадження.
Тому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційну скаргу разом із усіма доданими матеріалами належить повернути особі, яка їх подала. 
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року разом із усіма доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                      ОСОБА_3