ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2025 р. 	Справа № 520/21812/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Мельнікової Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2024, (головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В.) по справі № 520/21812/24
за позовом        ОСОБА_1  
до    Головного управління ДПС у Харківській області  
про скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 21.05.2024 № 0/28302/24-19.
В обґрунтування позову зазначив, що збільшена ставка єдиного податку встановлена законодавцем із порушенням принципу стабільності, передбаченого п. 4.1.9 ст. 4 ПК України. Отже, податковий орган не мав проводити розрахунок єдиного податку ОСОБА_1 за 2023 р. із застосуванням ставки, встановленої Законом № 3219-ІХ.
Також, вказував, що акт перевірки не містить детального розрахунку обчислення спірного податку з урахуванням кожної господарської операції та загальних показників цих операцій у межах звітного податкового періоду. В свою чергу, не підтвердження належними доказами події правопорушення призводить до не доведення податковим органом заниження платником податку основного платежу, як наслідок, відсутність підстав для застосування до нього штрафних санкцій. 
Зауважував, що здійснення помилки під час перерахування суми грошового зобов`язання не може слугувати підставою для притягнення платника податків до відповідальності.
Крім того, звертав увагу, що спірне рішення підписане В. Даценко, яка не має повноважень на підписання документів від імені ГУ ДПС у Харківській області.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2024 в задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просив його скасувати та прийняти нове про задоволення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки відсутності у акті перевірки відомостей щодо структури доходу позивача у розрізі кожної господарської операції та загальних показників цих операцій у межах звітного податкового періоду, як наслідок, розрахунок контролюючого органу не можна вважати достовірним. 
Звертає увагу, що задекларований позивачем єдиний податок у меншому розмірі може свідчити про помилку, що не може слугувати підставою для притягнення платника податків до відповідальності, про що також зазначав Верховний Суд у постанові від 24.10.2018 у справі № 760/6097/16-а.
Крім того, вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на доводи позивача в частині підпису спірного податкового повідомлення-рішення неуповноваженою особою.
ГУ ДПС у Харківській області (далі – відповідач) подало суду відзив на скаргу, в якому наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що у березні 2024 р. ГУ ДПС у Харківській області проведено камеральну перевірку показників податкової декларації платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні та податкової декларації платника єдиного податку фізичних осіб – підприємців ОСОБА_1 , за  результатами якої складено акт від 08.03.2024 № 8800/20-40-24-19-04 (а.с. 6-8).
Актом встановлено перевищення платником єдиного податку протягом календарного року обсягу доходів, встановленого пп. 2 п. 291.4 ст. 291 ПК України з урахуванням пп. 9-1.4.3 п. 9-1 підрозділу 8 «Особливості справляння єдиного податку та фіксованого податку» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України та не зазначення в податковій декларації податкового зобов`язання по єдиному податку за ставкою 15 % (рядок 09, 12, 14.1, 14) із суми перевищення.
На підставі акту перевірки, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.05.2024 № 0/28302/24-19, яким ОСОБА_1 збільшено податкове зобов`язання за платежем «Єдиний податок з фізичних осіб» в розмірі 159 170,45 грн (в тому числі основне зобов`язання – 144 700,25 грн, штрафні санкції – 14 470,20 грн) (а.с. 9-10). 
Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час прийняття спірного рішення податковий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством України.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України (далі - ПК України).
За пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
За змістом ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
Як визначено пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п. 291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Згідно з п. 291.3 ст. 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Приписами пп. 2 п. 291.4 ст. 291 ПК України визначено, що до третьої групи платників єдиного податку належать фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року; електронні резиденти (е-резиденти), які зареєструвалися як фізичні особи - підприємці, здійснюють господарську діяльність з надання послуг, виробництва та/або продажу товарів виключно на користь нерезидентів України, за умови що протягом календарного року вони відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб - громадян або резидентів України; не отримують доходи з джерелом походження з України, крім пасивних доходів; обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Законом України від 30.06.2023 № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» внесені доповнення до підрозділу 8 «Особливості справляння єдиного податку та фіксованого податку» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України. 
Відповідно до пп. 9-1.4.3 п. 9-1 цього підрозділу у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.
Судом встановлено, що за наслідками камеральної перевірки, в ході якої податковим органом використано податкову декларацію, подану ОСОБА_1 від 18.01.2024 за 2023 р., відповідачем встановлено перевищення позивачем обсягу доходу, визначеного у пп. 3 п. 291.4 ст. 291 ПК України для платників єдиного податку 3 групи, з урахуванням пп.9-1,4.3 п.9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України та не зазначення в податковій декларації податкового зобов`язання по єдиному податку за ставкою 15% з суми перевищення обсягу доходу, визначеного пп.9-1.4.3 п.9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України.
Так, сума граничного обсягу доходу для платників єдиного податку, встановленої станом на 01 січня 2023 р. становить 7 818 900,00 грн, розрахунок граничного обсягу доходу на 5 місяців до кінця 2023 р. – 3 257 875,00 грн, задекларована сума обсягу доходу платника єдиного податку – 4 704 877,53 грн, відхилення – 1 447 002,53 грн.
Також, сума єдиного податку, яка обчислюється у розмірі 15% за даними камеральної перевірки – 217 050,38 грн, відхилення - 217 050,38 грн.
Враховуючи те, що позивач перевищив граничний обсяг доходу, визначений п. 291.4 ст. 291 ПК України з урахуванням пп.9-1,4.3 п.9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України та не зазначив суму єдиного податку у розмірі 15%, вірним є висновок суду першої інстанції щодо правомірності дій податкового органу по збільшенню ОСОБА_1 податкового зобов`язання за платежем «Єдиний податок з фізичних осіб».
Доводи скаржника про відсутність у акті перевірки детального розрахунку, зокрема, встановлення відповідачем достовірної структури доходу позивача для визначення суми граничного обсягу доходу та суми єдиного податку колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.
Так, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених п.75.1 ст.75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником податків вимог податкового законодавства виключно на підставі даних, зазначених у податкових декларацій (розрахунках), одержаних від платника. 
Камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.
Перевірка будь-яких відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюються.
Колегія суддів зазначає, що камеральна перевірка є одним із способів реалізації контрольної функції податкового органу, шляхом якої здійснюється системний контроль за своєчасністю нарахування та відображення усіх відомостей, які впливають на правильність декларування платником податків виключно на підставі даних, які знаходяться в розпорядженні податкового органу.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 22.05.2018 у справі № 826/5165/17, від 21.06.2018 у справі № 813/448/17, від 10.11.2021 у справі №200/697/20-а.
Отже, врахування податковим органом відомостей з податкової декларації позивача з метою перевірки правильності обчислення платником об`єкта оподаткування без встановлення структури його доходу у розрізі кожної окремої господарської операції та загальних показників цих операцій у межах звітного податкового періоду колегія суддів вважає такими, що відповідають п.75.1 ст.75 ПК України.
Доводи апелянта про можливу помилку, допущену позивачем при визначенні податкових зобов`язань, що не може слугувати підставою для притягнення платника податків до відповідальності з посиланням на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 24.10.2018 у справі № 760/6097/16-а колегія суддів вважає помилковими, оскільки висновки Верховного Суду стосувались помилок під час перерахування платником суми грошового зобов`язання з єдиного соціального внеску, що регулюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», тоді як в межах спірних правовідносин  податкове повідомлення-рішення винесене щодо вчинених позивачем порушень в частині заниження суми податкового зобов`язання з єдиного податку.
Колегія суддів зауважує, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження виправлення помилки, зокрема, шляхом подання до органу ДПС України уточнюючої декларації, таким чином відповідачем правомірно донараховано спірне грошове зобов`язання. 
Щодо доводів апеляційної скарги щодо підписання  податкового повідомлення - рішення не уповноваженою особою.
Колегія суддів зазначає, що податкове повідомлення - рішення від 21.05.2024 підписано В. Даценком.
Згідно з п.1 Положення про Державну податкову службу України від 06.03.2019 № 227 (далі - Положення) зі змінами та доповненнями, ДПС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через міністра фінансів і який реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до п. 2 Положення ДПС у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Пунктом 7 Положення передбачено, що ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи є контролюючими органами (податковими органами, органами стягнення).
В свою чергу, відповідно до пункту 1.1 наказу ГУ ДПС у Харківській області від 07.03.2024 № 111 «Про делегування повноважень», оприлюдненого на офіційному веб-сайті ГУ ДПС у Харківській області, ГУ ДПС уповноважено начальника управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС В`ячеслава Даценка на право підписання, зокрема, пп.1.1.6 - податкових повідомлень – рішень за результатами камеральних перевірок, передбачених: пунктом 54.3 статті 54 «Визначення сум податкових та грошових зобов`язань» ПК України.
Колегія суддів зазначає, що вищевказаним наказом уповноважено В. Даценка на підписання податкових повідомлень – рішень за результатами камеральних перевірок від імені  ГУ ДПС у Харківській області, що свідчить про прийняття спірного повідомлення-рішення уповноваженою особою та спростовує доводи апелянта в цій частині.
Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірне податкове повідомлення-рішення відповідає вимогам чинного законодавства та підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2024 по справі № 520/21812/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    Л.В. Мельнікова