ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
27 грудня 2024 року
м. Харків
справа № 953/1767/21
провадження № 22-ц/818/2547/24   
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П.,
суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2024 року, ухвалене суддею Бородіною Н.М., -
В С Т А Н О В И В :
02 лютого 2021 представник акціонерного товариства "Універсал Банк" звернувся у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_1 , в якому просив стягнути заборгованість в сумі 69839,60 грн. з підстав невиконання умов договору.
В обґрунтування позову посилався на те, що 19.06.2018р. відповідач, ОСОБА_1 , звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 19.06.2018. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 40000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 30.09.2020 у нього утворилася заборгованість перед банком, що становить 69839,60 грн. та складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання зобов`язання, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» ( ЄДРПОУ 21133352, м. Київ вул.. Автозаводська б. 54/19) заборгованість за кредитним договором від 19.06.2018року в сумі 69839 грн.60 коп. та судовий збір в сумі 2270 грн.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.01.2024 поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду. Скасовано рішення Київського районного суду м.Харкова від 05.04.2021р. за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2024 року позовні вимоги акціонерного товариства "Універсал Банк" ( 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд.54/19) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства "Універсал Банк" ( 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд.54/19) заборгованість за кредитним договором б/н від 19.06.2018 року станом на 30.09.2020 в сумі 51995 грн. 81 коп., а також судовий збір в сумі 1690 грн.
В решті позову відмовлено.
Стягнуто з акціонерного товариства "Універсал Банк" ( 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд.54/19) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в рахунок витрат на професійну правничу допомогу 1533 грн., а також судовий збір в сумі 137 грн. 15 коп., сплачений за подання заяви про перегляд заочного рішення суду.
Не погоджуючись з судовим рішенням представник відповідача  подав апеляційну скаргу, в якій  посилаючись на  порушення норм матеріального права  просить рішення суду  змінити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 15837, 85 грн, судовий збір та витрати на правову допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме 514, 77 грн – судовий збір та 4639, 35 грн. – правова допомога. Також просить стягнути витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції – 3000 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги.  
Зазначає, що на складових кредитного договору, крім анкети-заяви відсутні ознаки накладення цифрового чи фізичного підпису відповідача чи будь-яких ознак підпису, які б фіксували дату ознайомлення і погодження позичальника із запропонованими у цих документах умовами кредитування. Вказує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить колонки, з якої можна встановити загальний розмір використаних відповідачем коштів. Зазначає, що відповідач не використовував 236 409,36 грн, як вказано у виписці, оскільки в цю суму банк включив зокрема всі нараховані відсотки. Наголошує, що позивачем не доведено погодження з відповідачем розміру відсотків за користування кредитом та неустойки за прострочені платежі у будь-якому розмірі, тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми овердрафту у розмірі 29 839,60 грн. Також просив вирішити питання щодо судових витрат.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу частково з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з розрахунку та виписки вбачається, що до вказаної суми банком також враховано суми списання відсотків, щомісячні платежі та списання розстрочки, а їх нарахування у відповідності до Умов обслуговування рахунків фізичної особи, що відповідачем не підписані, є безпідставним. Доказів щодо наявності у нього заборгованості перед банком саме в заявленому в позові розмірі немає.
Колегія суддів не може в повній мірі погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.
Судом встановлено, що 19 червня 2018 року між банком та ОСОБА_1 підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, у якій ОСОБА_1 просив відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку відповідно до умов договору та наведених нижче умов (а.с.7).
В анкеті-заяві зазначено про ознайомлення та погодження відповідача із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг, примірники яких він отримав у мобільному додатку, що підтверджує укладення договору та зобов`язання виконувати його умови.
ОСОБА_1 погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, про що повідомлятиме його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.
Також, ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений зі змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, вимоги якої є для нього обов`язковими (пункти 2-4 анкети).
В анкеті-заяві ОСОБА_1 просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі, її електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку; засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення даних згідно з договором. Також визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі, підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали відповідно до умов договору (пункти 6, 11 анкети-заяви).
У пункті 9 анкети-заяви ОСОБА_1 підтвердив, що ця анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком його підпису.
Підпунктами 4.3., 4.8.1. пунктом 5.1 розділу І Умов обслуговування рахунків фізичної особи встановлено, що клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатку, визнаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в інтернеті для отримання інформації та здійснення операцій. Банк та клієнт погодили, що всі правочини (у тому числі, підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися сторонами або кожною стороною окремо з використанням електронного цифрового підпису у мобільному додатку.
Підпунктами 3.1, 3.4, 3.5 пункту 3 розділу ІІ Умов визначено, що для надання послуг банк видає клієнту картку. Підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг «MONOBANK», датою укладення якого є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки. Платіжна картка передається клієнту не активованою. Платіжна картка активується банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. При проведенні операції з карткою встановлюється ПІН-код, який є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання картки і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки.
Пунктом 8.1 Умов обслуговування рахунків фізичної особи передбачено Тарифи, у яких визначено пільгову процентну ставку 0,00001%, розмір обов`язкового щомісячного платежу - 5% від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості), базову процентну ставку на залишок заборгованості - 3,2% на місяць, збільшену процентну ставку на місяць на суму загальної заборгованості - 6,4%, а також штрафи та комісії.
З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30 вересня 2020 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість в розмірі 69839,60 грн., що складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а.с.5-6).
З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 19 червня 2018 року по 30 вересня 2020 року ОСОБА_1 вносив в рахунок погашення заборгованості грошові кошти в загальному розмірі 132637 грн.
З руху коштів по картці від 19 грудня 2023 року (виписка) за період з 19 червня 2018 року по 19 грудня 2023 року вбачається, що кредитний ліміт (станом на 19 грудня 2023 року) складає 40000 грн., заборгованість (станом на 19 грудня 2023 року) - 76284,71 грн., баланс на початок періоду 15 000 грн., баланс на кінець періоду - 36284,71 грн., сума витрат за період 236409,36 грн.; сума зарахувань за період 160124,65 грн.
Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).
Згідно із ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 19 червня 2018 року підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк».
У анкеті-заяві міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку відповідно до умов договору та наведених нижче умов.
Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг, укладання якого підтверджує і зобов`язується виконувати його умови (п.2).
Згідно з п.3 анкети-заяви, відповідач підтвердила, що ознайомилася з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримала їх примірники у мобільному додатку, що складають договір та зобов`язалася виконувати його умови. Окрім цього, відповідач беззастережно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти її про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.
Згідно з п.11 заяви усе листування щодо цього договору відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.
На підтвердження своїх вимог позивачем до позовної заяви також було надано: розрахунок заборгованості за договором №б/н від 19.06.2018 року, Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», Тарифів за карткою monobank, рух коштів по картці.
Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів, що   ОСОБА_1   підписав Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.
У матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем в електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», Тарифів за карткою monobank.
Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифи за карткою monobank, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 19 червня 2018 року шляхом підписання анкети-заяви.
А відтак матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг monobank від 19 червня 2018 року, яка виникла станом 30 вересня 2020 року у розмірі 69839,60 грн.
Колегія суддів перевіряючи надані позивачем розрахунок заборгованості та виписки про рух коштів відповідача по картці встановила, що відповідач здійснював витрати кредитних коштів та періодично вносив кошти.
У розрахунку заборгованості станом на 30 вересня 2020 року вказана заборгованість у розмірі 69839,60 грн.
Відповідно до наданого розрахунку та виписки по рахунку вбачається, що позивачем безпосередньо до загальної заборгованості по кредиту включалося та відповідно проводилося списання: відсотків, а також судових витрат на суму  2270 грн.
Оскільки матеріали справи не містять доказів про погодження з відповідачем умов стягнення відсотків, колегія суддів вважає, що позивач безпідставно нарахував у розмір заборгованості вказаних складових.
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).
Оскільки, позивачем не надано доказів погодження сторонами розміру процентів закористування кредитним лімітом, то внесені відповідачем кошти повинні були бути зараховані на погашення заборгованості по тілу кредиту.
Разом з тим, із виписки по рахунку позивача вбачається, що банком нараховувались відсотки за користування кредитними коштами на загальну суму 34730,05 грн., які віднесені до тіла кредиту.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг monobank від 19 червня 2018 року, яка виникла станом 30 вересня 2020 року у розмірі 69839,60 грн.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає зміні, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту 32 839,55 грн. (69839,60 – 34730,05-2270).
Щодо заяви представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно достатті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Пунктом 9 частини першоїстатті 1 Закону № 5076-VIвстановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першоїстатті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно достатті 19 Закону № 5076-VIвидами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістомстатті 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції представник відповідача надав суду: договір про надання професійної правничої допомоги №б/н/23, додаток №1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги б/н/23 від 10.10.2023, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 05.02.2024; платіжну інструкцію №529347261 від 25.12.2023; свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2212, ордер №1152264 від 17.10.2023, перелік рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновника адвокатського бюро «Калінін і Партнери» №3.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача надав суду представник відповідача надав суду: договір про надання професійної правничої допомоги №б/н/24 від 06.05.2024 року, додаток №1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги б/н/24 від 06.05.2024, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 21.05.2024, платіжну інструкцію №1999755097 від 10.05.2024 на суму 3000 грн., перелік рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновника адвокатського бюро «Калінін і Партнери», ордер на надання правничої (правової допомоги).
За змістом частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи ( в тому числі витрати на правничу допомогу) у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (справа № 12-171гс19) зазначено, що відшкодування позивачу судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, підлягає пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 283/2791/19, від 21 квітня 2021 року у справі № 705/2550/16-ц, від 02 червня 2021 року у справі №591/6892/18.
Отже відшкодуванню підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 19.06.2018 вирішено стягнути 32 839,55 грн., що складає 47,02% від ціни позову з яким позивач звернувся до суду.
Отже, стягненню з АТ «Універсал Банк» на користь відповідача ОСОБА_1  підлягають витрати на правову допомогу в суді першої інстанції 3178,80 (52,98% від 6000 грн) та 1589,40 грн. в суді апеляційної інстанції, а всього 4768,20 грн.
Оскільки позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задоволено на 47,02%, тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1067,35 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк».
За подачу апеляційної скарги відповідачем сплачено 2028 грн., оскільки апеляційну скаргу задоволено на 52.98%, то з АТ «Універсал Банк» на користь відповідача ОСОБА_1  підлягає стягненню 1074,43 грн.
Крім того, згідно квитанції №4912-0270-8475-4345 відповідачем понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 536,80 грн. за подання до суду заяви про перегляд заочного рішення по вищевказаній цивільній справі. Оскільки позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задоволено на 47,02 %, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 284,39 грн., що складає 52,98% від суми, сплаченої відповідачем у якості судового збору за подання до суду заяви про перегляд заочного рішення по вказаній справі.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України,  
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2024 року – змінити в частині розміру стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства "Універсал Банк" ( 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд.54/19) заборгованість за кредитним договором б/н від 19.06.2018 року станом на 30.09.2020 в сумі 32 839,55 грн. а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1067,35 грн.
Стягнути з акціонерного товариства "Універсал Банк" ( 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд.54/19) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в рахунок витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції 4768,20 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 284,39 грн., сплаченого за подання заяви про перегляд заочного рішення суду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий                                                                 Н.П. Пилипчук

Судді                                                                        О.Ю. Тичкова

                                                                       О.В. Маміна