Справа № 127/20105/24
Провадження № 22-ц/801/670/2025
Провадження № 22-ц/801/671/2025
Категорія: 36
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року	Справа № 127/20105/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Рибчинського В. П., Копаничук С. Г., 
з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г.,

учасники справи:
позивач – Комунальне підприємство Вінницької ради «Вінницяміськтеплоенерго»,
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2025 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2025 року, ухвалені у складі судді Антонюка В. В. у залі суду, 

встановив:

Короткий зміст вимог 
У червні 2024 року КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надає послуги населенню із постачання теплової енергії та гарячої води.
Житлове приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_1 , забезпечується відповідними послугами.
Позивач своєчасно та у повному обсязі надає послуги із постачання теплової енергії та гарячої води, натомість у зв`язку із невиконанням відповідачем свого обов`язку із оплати наданих послуг за період з 01 серпня 2021 року по 30 вересня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 13 088,33 грн, з яких 12 994,51 грн – заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, 74,89 грн – суми втрат від інфляції, 18,93 грн – 3% річних.
Покликаючись на викладене, позивач у заявленому позові просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вказаний розмір заборгованості, вирішити питання судових витрат.
На підставі клопотання КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» (а. с. 47) ухвалою місцевого суду від 18.09.2024 року як співвідповідача до участі у справі було залучено ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено у повному обсязі.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що за клопотанням представника позивача, до участі у даній справі залучено в якості співвідповідача ОСОБА_2 , який є співвласником помешкання по АДРЕСА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 липня 2013 року. Однак сторона позивача не скористалась своїм правом, визначеним п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України та не звернулась до суду із відповідною заявою про збільшення позовних вимог, тобто, до відповідача ОСОБА_2 , жодних позовних вимог в ході розгляду справи пред`явлено не було, тому суд був позбавлений можливості вирішувати питання щодо стягнення із ОСОБА_2 будь-якої заборгованості, в разі доведення її наявності стороною позивача.
Як було встановлено в ході судового розгляду, проти чого не заперечила сторона позивача, облік спожитої гарячої води, в житловому приміщенні, яке належить відповідачам та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 здійснюється за допомогою лічильника обліку води № 2095. Крім того, судом було встановлено, та не спростовано стороною позивача, що на початок періоду зазначеного у позовній заяві, тобто з 01 серпня 2021 року по теперішній час, показання лічильника гарячої води № 2095, становить 00268 м. куб. Крім того, в квартирі встановлений електричний бойлер для підігріву гарячої води, що підтверджується наявними в матеріалах справи фотознімками та фактично унеможливлює той факт, що відповідач ОСОБА_1 користується послугами з постачання гарячої води.
Позивачем не надано жодних доказів щодо отримання відповідачем ОСОБА_1 послуг з постачання гарячої води, зокрема не додано жодного акту, що підтверджують вказану обставину. 
Таким чином, належних та допустимих доказів споживання відповідачем ОСОБА_1 послуг суду не надано. А отже і виникнення обов`язку у відповідача оплачувати такі послуги, позивачем не доведено.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що в даному випадку, відсутні підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованості в сумі 13 088, 33 грн.
Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2025 року було частково задоволено заяви відповідачів та стягнуто з позивача 4 000 грн понесених судових витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_2 та 7 000 грн понесених судових витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким рішенням, КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю, та вирішити питання судових витрат.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 06 лютого 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Рибчинський В. П., Копаничук С. Г.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 лютого 2025 року справу призначено до розгляду на 06 березня 2025 року в порядку письмового провадження.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 березня 2025 року витребувано у КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» детальний розрахунок заборгованості та призначено справу до розгляду на 13.03.2025 року о 09 год. 30 хв. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до доводів позовної заяви.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
З огляду на викладене, нести витрати по оплаті наданих житлово-комунальних послуг зобов`язані особи місце проживання яких, у цій квартирі, зареєстровано у встановленому порядку.
Жодних документів про тимчасову відсутність відповідача ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 до КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» у спірний період не надходило.
Отже, на момент звернення до суду із цим позовом, ОСОБА_1 у встановленому порядку був зареєстрованим в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , а тому на законних підставах несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати наданих послуг, відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Ухвалою суду від 18 вересня 2024 року, за клопотанням представника позивача, до участі в даній справі залучено в якості співвідповідача ОСОБА_2 , який є співвласником помешкання по АДРЕСА_1 . Однак суд не врахував позицію представника позивача про солідарне стягнення із відповідачів наявної заборгованості.
Визначення вартості послуги з постачання теплової енергії квартири за вказаною адресою проводилося за показниками приладу обліку теплової енергії, що встановлений на його вводі (загальнобудинковий лічильник), пропорційно до опалювальної площі квартири. Нарахування по вищевказаній квартирі за послуги з постачання гарячої води проводилось за обсягом спожитої гарячої води відповідно до показань розподільчого засобу обліку, квартирного лічильника.
01 липня 2022 року лічильник гарячої води у квартирі АДРЕСА_2 за вказаною адресою було знято з абонентського обліку в зв`язку із завершенням терміну повірки та до 01 червня 2023 року нарахування проводились по нормативу на кількість зареєстрованих осіб. В липні 2023 року в будинку встановлено загально будинковий лічильник гарячої води та надалі нарахування проводились відповідно до його показів. 12 березня 2024 року було опломбовано розподільчий засіб обліку гарячої води і нарахування проводяться згідно із переданими показами.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Вересюк М. В. просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Також адвокат просить стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Хащініна Г. О. також просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Окрім того адвокат просить стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, понесені ним у суді апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Вересюк М. В. щодо задоволення апеляційної скарги заперечував.
Представник КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням представника на лікарняному, однак будь-яких доказів на підтвердження вказаної обставини не надано. Окрім того позивач є юридичною особою і мав можливість забезпечити участь свого представника в судовому засіданні.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про розгляд справи, причини неявки суду не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 у рівних частках, що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 липня 2013 року після смерті їх батька ОСОБА_1 , витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та не заперечується сторонами (а. с. 40).
Місце проживання ОСОБА_1 з 12 жовтня 2010 року зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру Вінницької міської територіальної громади від 26 червня 2024 року (а. с. 15), витягом з реєстру особових рахунків житлового фонду м. Вінниці (а. с. 5).
КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, яка надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених «Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМ України від 21 липня 2005 року №630, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».
Житлове помешкання за адресою АДРЕСА_1 , забезпечується послугами з постачання теплової енергії та гарячої води, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», особовий рахунок № НОМЕР_1 (а. с. 5).
Як видно із оборотної відомості та розрахунку суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання з врахуванням 3% річних від суми заборгованості за спожиті послуги, суми втрат від інфляції по особовому рахунку № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , опалювальна площа становить 32,7 м2 , кількість зареєстрованих осіб – 1. Заборгованість за період з серпня 2021 року по вересень 2023 року становить 13 088,13 грн, з яких 12 994,51 грн – заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання,18,93 грн – 3% річних, 74,89 грн – інфляційні втрати (а. с. 6).
Відповідно до оборотної відомості з по особовому рахунку № НОМЕР_1 щодо нарахування оплати за постачання теплової енергії за період з серпня 2021 року по вересень 2023 року було нараховано 12 912,31 грн (нарахування умовно змінне, умовно-постійне, абонентське обслуговування) (а. с. 216, 226)
Відповідно до оборотної відомості з по особовому рахунку № НОМЕР_1 щодо нарахування оплати за постачання гарячої води за період з серпня 2021 року по вересень 2023 року було нараховано -752,32 грн за постачання гарячої води та 128,38 грн за абонентське обслуговування (а. с. 217, 225).

Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 2) комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
Нарахування плати за абонентське обслуговування передбачено також пунктом 33 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.2019 №830 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 №1022), пунктом 34 Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 №1023), а також Типовими індивідуальними договорами приєднання на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, які діють з 01.11.2021.
Плата за абонентське обслуговування в розумінні пункту 11 частини першої статті 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговування внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
На виконання рішення колегії Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 22.02.2008 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.04.2007 №229-р Виконавчий комітет Вінницької міської ради 27.11.2008 затвердив рішення №2852, згідно з яким 01.01.2009 на КП ВМР «ВМТЕ» введено в дію порядок розрахунків за централізоване теплопостачання за двоставковим тарифом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №808 установлено граничний розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговування внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Пунктом 1 частини другої статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок індивідуального споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Отже, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає Типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України, ст. ст. 7, 8 Закону (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012, справа № 6-110цс12).
Відповідно до частини 5 статті 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017№ 2189-VIII (зі змінами) у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
Відповідно до зазначених норм КП ВМР «ВМТЕ» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з постачання підприємства.
Таким чином, з 01.11.2021 діють Типові індивідуальні договори приєднання на послуги постачання теплової енергії та гарячої води, і вважається, що вони укладені між КП ВМР ВМТЕ» та кожним споживачем - фізичною особою відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води».
До 01.11.2021 діяв типовий договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. КП ВМР «ВМТЕ» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, опублікувавши у газеті «Вінницька газета» №32 від 03.08.2018 типові договори приєднання. Після цієї публікації вважається, що договори були укладені між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та кожним споживачем - фізичною особою.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.
Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30-ти днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
Враховуючи те, що заперечень або протоколу розбіжностей до типових договорів від відповідачів у встановлений чинним законодавством термін не надійшло, отже вони фактично підтвердили свою згоду з умовами про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води та приєднались до запропонованих типових договорів в цілому.
Водночас, частиною першою статті 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», пунктом 37 Правил надання послуг з постачання теплової енергії та пунктом 39 Правил надання послуг з постачання гарячої води передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Зазначене передбачено також пунктами 38 Типових індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуг з постачання гарячої води.
Положеннями статті 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Під розрахунковим документом належить розуміти квитанцію, яку щомісяця надсилає виконавець споживачам для оплати наданих їм житлово-комунальних послуг. Таким чином, підтвердженням наданої споживачу житлово-комунальної послуги є розрахункова квитанція.
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частинами 1, 4 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Із матеріалів справи достеменно встановлено, що позивачем за адресою АДРЕСА_1 надаються послуги теплопостачання.
Співвласниками вказаної квартири є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , окрім того у квартирі зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , з огляду на що у силу вказаних норм закону відповідачі несуть обов`язок із оплати за послуги із теплопостачання, надані позивачем.
При цьому апеляційний суд вважає хибними висновки суду першої інстанції щодо того, що позивачем не заявлено вимог до ОСОБА_2 , адже факт залучення особи співвідповідачем у справі свідчить про наявність позовних вимог до неї. Оскільки відповідачі є співвласниками квартири у рівних частках, вони мають солідарний обов`язок зі сплати комунальних послуг.
На підтвердження заборгованості за надані послуги КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» надало відповідні оборотні відомості за період з серпня 2021 року по вересень 2023 року.
Так, розмір заборгованості за постачання теплової енергії з урахуванням часткової оплати відповідачами становить 7 375,95 грн (а. с. 216, 226). Також відповідно до відомості (а. с. 217, 225) у відповідачів наявна заборгованість зі сплати абонентської плати за постачання гарячої води у розмірі 128,38 грн.
Вказаний розмір заборгованості доведений належними та допустимими доказами, відповідачами не спростований.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відтак позивачем до початку введення воєнного стану в Україні правомірно нараховано індекс інфляції за час прострочення виконання зобов`язання із оплати комунальних послуг у розмірі 18,93 грн, а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 74,89 грн.
З огляду на викладене, позовні вимоги КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» підлягають частковому задоволенню у сумі 7 598,15 грн.
Натомість решта заборгованості, заявленої у розмірі 5 490,18 грн, не доведена позивачем. 
Так, у відповідній оборотній відомості заборгованість за постачання гарячої води вказана із від`ємним значенням, що свідчить про відсутність заборгованості за надання такої послуги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, а тому вона підлягає частковому задоволенню.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні позову не повністю дослідив обставини справи, надав неналежну оцінку доказам та дійшов хибного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», що є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову та відповідно скасування додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу.

Щодо судових витрат
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги позивача підлягають частковому задоволенню на 58% (7 598,15 грн х 100 : 13 088,33 грн ), з відповідачів на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» слід пропорційно стягнути 1 756,24 грн сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви, а також 2 634,36 грн сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги, що разом становить 4 390,60 грн. 
Отже з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» підлягають стягненню по 2 195,30 грн (дві тисячі сто дев`яносто п`ять грн 30 коп) судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
Щодо вимог про стягнення судових витрат на правничу допомогу апеляційний суд зазначає таке.
Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з основних засад цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Адвокат Хащініна Г. П. просила суд стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у суд першої інстанції у розмірі 15 000 грн та у апеляційній інстанції у розмірі 5 000 грн.
Адвокат Вересюк М. В. просив суд стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу у суд першої інстанції у розмірі 10 000 грн та у апеляційній інстанції у розмірі 5 000 грн.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша, друга статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У ч. 3 ст. 137 ЦПК України вказано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 №23рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу – це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. 
На підтвердження понесених ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції адвокат Вересюк М. В. надав:
- договір № 2 від 17 вересня 2024 року, відповідно до якого гонорар адвоката становить 10 000 грн (а. с. 117-118);
- квитанцію до прибуткового касового ордеру№17/09 про оплату вказаної суми (а. с. 120);
- акт приймання-передачі наданих послуг від 17 січня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_2 адвокатом були надані правові послуги, які полягали у забезпечені захисту його прав, свобод і законних інтересів у місцевому суді у справі №127/20105/24 (а. с. 121).
Позивач проти заявленого розміру витрат заперечував із посиланням на неспівмірність.
Із матеріалів справи встановлено, що відзиву на позовну заяву адвокат Вересюк М. В. до суду першої інстанції не подавав, двічі звертався до суду із заявою про відкладення судових засідань (а. с. 77, 86), брав участь у трьох судових засіданнях (а. с. 82, 101,106).
На підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції адвокат Хащініна Г. П. надала:
- договір про надання правової допомоги від 10 липня 2024 року, відповідно до якого вартість гонорару адвоката становить 15 000 грн (а. с. 136);
- квитанцію №10/07 про оплату вказаної суми (а. с. 138);
- акт про виконання договору від 17 січня 2025 року (а. с. 139), відповідно до якого ОСОБА_1 були надані такі послуги адвоката:
1. Первинна консультація 10.07.2024 р. (2 години). 
2. Складання Договору про надання правової допомоги від 10.07.2024 р. (30 хвилин). 
3. Складання Заяви про ознайомлення з матеріалами справи та зняття копій. Рестрація заяви. Ознайомлення з матеріалами справи в суді (3 години 30 хвилин). 
4. Аналіз отриманих документів (3 години). 
5. Аналіз чинного законодавства та судової практики (4 години). 
6. Консультація - остаточне визначення та погодження правової позиції 23.07.2024 р. (3 години). 
7. Складання Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від 24.07.24 р (1 година). 
8. Складання Відзиву на позовну заяву від 25.07.24 р. (8 годин). 
9. Консультація - підготовка до судового засідання 17.09.2024 р. (1 година).
10. Участь в судовому засіданні 18.09.2024 р. (1 година). 
11. Складання адвокатського запиту від 23.09.2024 р. (1 година). 
12. Консультація - підготовка до судового засідання 15.10.2024 р. (1 година).
13. Складання клопотання про надання додаткового строку для подання Доказів віл 16.10.2024 р. (1 година). 
14. Участь в судовому засіданні 16.10.2024 р. (1 година). 
15. Консультація - підготовка до судового засідання 11.11.2024 р. (1 година). 
16. Складання клопотання про долучення додаткових доказів 12.11.2024 р. (1 година). 
17. Участь в судовому засіданні 12.11.2024 р. (1 година). 
18. Консультація - підготовка до судового засідання 02.12.2024 р. (1 година). 
19. Участь в судовому засіданні 03.12.2024 р. (1 година). 
20. Консультація - підготовка до судового засідання 13.01.2025 р. (1 година). 
21. Участь в судовому засіданні 14.01.2025 р. (1 година). 
22. Складання Акту виконання Договору від 17.01.25 року (1 година). 
23. Складання Заяви про ухвалення додаткового рішення від 17.01.25 р. (1 година).
Позивач проти заявленого розміру витрат заперечував із посиланням на неспівмірність.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у розрахунок суми гонорару адвоката включено види правничої допомоги, які за своєю суттю є її змістом та не можуть бути виокремлені в окремі послуги. 
Зокрема, до таких відносяться: підготовка до судового засідання, складання клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, про надання додаткового строку для подання доказів, про долучення додаткових доказів, складання акту виконаних робіт та заяви про ухвалення додаткового рішення та ін.
Апеляційний суд враховує, що у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2024 року у справі №910/9714/22 висловлено правову позицію про те, що заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною, у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви, подання її до суду та надсилання копій такої заяви іншій стороні (16 червня 2024 року, 2 год., 3 028 грн) не підлягають відшкодуванню.
Враховуючи викладене, часткове задоволення позовних вимог КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», заперечення позивача проти заявленого розміру судових витрат, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору та ціни позову у розмірі 13 088,33 грн, а також враховуючи обсяг наданих юридичних послуг, критерій розумності розміру судових витрат на правничу допомогу, обсяг наданих адвокатами послуг, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 1 000 грн та на користь відповідача ОСОБА_1 2 000 грн понесених ними витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, що є достатнім, обґрунтованим та підтвердженим належними і допустимими доказами.
На підтвердження витрат ОСОБА_2 на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції адвокат Вересюк М. В. надав договір від 12 лютого 2025 року, відповідно до якого розмір гонорару адвоката становить 5 000 грн (а. с. 175-176), акт приймання передачі наданих послуг, відповідно до якого послуги адвоката полягали у ознайомленні із апеляційною скаргою та складенні відзиву (а. с. 17), квитанцію до прибуткового касового ордеру №1/01 (а. с. 195).
На підтвердження витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції адвокат Хащініна Г. П. надала договір від 14 лютого 2025 року, відповідно до якого розмір гонорару адвоката становить 5 000 грн (а. с.192), акт про виконання договору (а. с. 193), розрахункову квитанцію № 473 (а. с. 195).
Як слідує із матеріалів справи, позивач правом на заперечення проти заявленого розміру витрат відповідачів на правничу допомогу не скористався.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідачів по 2 100 грн витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції пропорційно задоволеним вимогам (42%).
Отже, з КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню 4 100 грн (чотири тисячі сто грн) понесених ним судових витрат на правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанції, на користь відповідача ОСОБА_2 з КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» підлягає стягненню 3 100 грн (три тисячі сто грн) понесених ним судових витрат на правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2025 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01 серпня 2021 року по 30 вересня 2023 року у розмірі 7 598,15 грн, з яких 7 375,95 грн – заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії, 128,38 грн – заборгованість за абонентське обслуговування послуги із постачання гарячої води, 74,89 грн – суми втрат від інфляції, 18,93 грн – 3% річних.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» по 2 195,30 грн (дві тисячі сто дев`яносто п`ять грн 30 коп) судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
Стягнути з Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 4 100 грн (чотири тисячі сто грн) понесених ним судових витрат на правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанції.
Стягнути з Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» на користь ОСОБА_2 3 100 грн (три тисячі сто грн) понесених ним судових витрат на правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницяміськтеплоенерго» – код ЄДРПОУ 33126849, юридична адреса – вул. 600-річчя, 13, м. Вінниця.
ОСОБА_1 – РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 – РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання – АДРЕСА_1 .

Повна постанова складена 17 березня 2025 року.

Головуючий                                                                 В. В. Оніщук

Судді                                                                         С. Г. Копаничук

                                                                               В. П. Рибчинський