Справа № 459/1631/24                                Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д. 
Провадження № 22-ц/811/3311/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 вересня 2024 року  у справі за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що 05 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4797552, шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором. Строк повернення грошових коштів, наданих відповідачу настав, однак остання не виконала свої зобов`язання, грошові кошти не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила.
09 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №80-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення прав вимоги і за кредитним договором № 4797552 від 05 жовтня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Загальний розмір заборгованості відповідача становить 62 109 грн, відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги, з яких: 12 862 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 46 397 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків; 2 850 грн заборгованість за комісією. 
Просили стягнути з ОСОБА_1 , заборгованість за договором про споживчий кредит № 4797552 від 05 жовтня 2021 року в розмірі 62109,00 грн. та плачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 30 вересня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), про стягнення заборгованості– задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суму заборгованості за кредитним договором № 4797552 від 05.10.2021 в розмірі 17832,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 12862,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 2120,00 грн; заборгованість за комісією за надання кредиту становить 2850,00 грн.
Стягнуто із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 695,47 грн судового збору.
Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».
В апеляційній скарзі покликається на те, що нарахування заборгованості здійснювалось відповідно до Кредитного договору № 4797552 від 05 жовтня 2021 року.
Зазначає, що сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 4797552 від 05 жовтня 2021 року було передано позивачу від первинного кредитора ТзОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимоги № 80-МЛ від 09 лютого 2022 року, тобто після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося.
Наголошує, що ОСОБА_1 було здійснено пролонгацію 04 листопада 2021 року, 11 листопада 2021 року та 18 листопада 2024 року, відповідно до п. 2.3. Кредитного договору № 4797552 від 05 жовтня 2021 року позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування.
Звертає увагу, що позовні вимоги є правомірними, оскільки у своєму позові ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» не має наміру стягнути з відповідачки штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків та прострочену заборгованість за комісією. Дані вимоги є в межах чинного законодавства і не є порушенням відповідно до вище наведеного.
Просить заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 25 лютого 2025 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Судом та матеріалами справи встановлено, що  05 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4797552 відповідно умов якого та умов Анкети-заяви на кредит сума кредиту становить 15000,00 грн, строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 04 листопада 2021 року, сума до повернення 26 850,00 грн, комісія за надання кредиту становить 2 850,00 та нараховується одноразово за ставкою 19% від суми кредиту за договором, проценти за користування кредитом 9000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 13-21, 26).
Копія довідки про ідентифікацію додатково підтверджує, що відповідач уклала договір із ТОВ «Мілоан» № 4797552 від 05 жовтня 2021 року, шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора (а.с. 25).
Відповідно додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 4797552 від 05 жовтня 2021 року сума кредиту 15000,00 грн, комісія за надання кредиту 2850,00 грн, проценти за користування кредитом 9000,00 грн, загальна вартість кредиту 26 850,00 грн (а.с. 22).
Згідно із платіжним дорученням № 57977699 від 05 жовтня 2021 року ТОВ «Мілоан» перераховано на картковий рахунок відповідача 15000,00 грн.
09 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №80-МЛ, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступає ТОВ «Вердикр Капітал» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 33-41).
Відповідно реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №80-МЛ від 09 лютого 2022 року сума заборгованості ОСОБА_1 на підставі договору № 4797552 від 05 жовтня 2021 року становить 62 109,00 грн, з яких: сума виданого кредиту 15 000,00 грн, залишок по тілу кредиту 12 862,00 грн, залишок по процентах 46 397,00 грн, залишок по комісії 2 850,00 грн. (а.с. 44).
Із відомостей про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 4797552 від 05 жовтня 2021 року встановлено, що відповідач тричі здійснювала часткову сплату за тіло кредиту та процентів по кредиту (а.с. 29-31).
Як вбачається із виписки із особового рахунку за кредитним договором № 4797552 від 05 жовтня 2021 року, заборгованість станом на 26 квітня 2024 року складає 62 109 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 12 862 грн, прострочена заборгованість за комісіями 2 850 грн, прострочена заборгованість за відсотками 46 397 грн (а.с. 32).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з ОСОБА_1 підлягають стягненню за укладеним кредитним договором тілом кредиту в розмірі 12 862,00 грн. та заборгованість за відсотками 2 120 грн. Право нараховувати відсотки за укладеним сторонами договором кредиту припинилося зі спливом строку дії договору 04 листопада 2021 року, а тому нарахування процентів за користування кредитом з цієї дати не відповідає вимогам закону, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.
З таким висновком повністю погодитись не можна, виходячи із наступних підстав.
Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиціїв електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Суд першої інстанції правильно встановив, що 05 жовтня 2021між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №57977699, згідно з умовами якого відповідачка отримала 15 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом, комісії та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором.
09 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 80-МЛ.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У матеріалах справи наявний Реєстр боржників до договору відступлення прав вимоги № 80-Мл від 09 лютого 2022 року.
Таким чином, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є правонаступником позикодавця ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №57977699 від 05 жовтня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Розрахунок заборгованості за Кредитним договором №57977699 від 05 жовтня 2021 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно з Договором відступлення прав вимоги № 80-Мл від 09 лютого 2022 року.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина першастатті 527 ЦК України).
Відповідно до частини першоїстатті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Як вбачається з умов пунктів 1.3, 1.4. договору, кредит надається строком на 30 днів з 05 жовтня 2021 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 04 листопада 2021 року.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування процентів за користування кредитом після спливу строку кредитування, є неправомірним. 
Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на умови кредитного договору, зокрема на зміст пункту 2.3.
Відповідно до положень п.2.3. кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування може бути продовжений (пролонгований) на пільгових чи на стандартних умовах.
Продовження строку кредитування на пільгових умовах відбувається строком на, три, сім і п?ятнадцять днів за умови сплати позичальником комісії і частини заборгованості за кредитом (тілом).
Продовження строку кредитування на стандартних умовах відбувається у разі, якщо після завершення строку кредитування позичальник продовжує користуватися кредитними коштами. Такий строк користування кредитом сторони визначили тривалістю шістдесят днів.
Отже, у пункті 2.3. сторонами погоджено максимальний строк користування кредитом – 60 днів, тобто нарахування процентів за цей період є платою позичальника за правомірне користування кредитними коштами.
Як убачається із відомості про щоденні нарахування та погашення кредиту (а.с.17), відповідачка 04 листопада 2021 року, 11 листопада 2021 року та 18 листопада 2021 року, здійснювала часткове погашення заборгованості, яке було розподілене на сплату тіла кредиту, процентів і комісії. Отже, після чергового внесення погашення заборгованості, відповідно до п.2.3 строк кредитування був щоразу продовжений на сім днів.
Оскільки після 25 листопада 2021 року відповідачка жодних дій для продовження строку кредитування на пільгових умовах не вчиняла (у справі відсутні докази на підтвердження таких обставин), то подальше продовження строку мало відбуватися на стандартних умовах, тобто кінцевий строк кредитування (60 днів) сплив 24 січня 2022 року.
З наведеного вбачається, що підписанням договору про споживчий кредит №4797552 від 05 жовтня 2021 року сторони досягли згоди щодо умов, зокрема про нарахування відсотків та можливості продовження строку кредитування, отже нарахування відсотків за кредитним договором №4797552 від 05 жовтня 2021 року в загальному розмірі 46 397 грн. є правомірним.
Відповідачка не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем, не довела відсутність заборгованості.
Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №4797552 від 05 жовтня 2021 року у розмірі 62 109 грн (з урахуванням процентів за користування кредитом в повному обсязі) є обґрунтованими.
Відтак, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення процентів за користування кредитом.
Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки за подання позовної заяви ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, позовні вимоги підлягають задоволенню, тому понесені судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_1 в повному обсязі
Враховуючи, що апеляційна скарга ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає задоволенню, за подання апеляційної скарги ним сплачено судовий збір в розмір 3633,60 грн., тому з відповідачки ОСОБА_1 , на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.
Заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 вересня 2024 року  змінити в частині стягнення процентів за користування кредитом.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суму заборгованості за кредитним договором № 4797552 від 05 жовтня 2021 року в розмірі 62 109 грн, з яких: 
-12 862 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 
-46 397 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків; 
-2 850 грн заборгованість за комісією. 
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»  судовий збір в розмірі 2422,40 грн. в суді першої інстанції та 3633,60 грн. в суді апеляційної інстанції, а всього 6056,00 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 25 лютого 2025 року.

Головуючий:                                                        Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.