УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/8251/23 Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В. 
Категорія 65 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,
суддів                  Борисюка Р.М., Шевчук А.М.
розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №296/8251/23 за позовом Комунального підприємства  «Житомиртеплокомуненерго»  Житомирської міської  ради до   ОСОБА_1 про  стягнення заборгованості  за послуги  централізованого опалення, постачання теплової енергії, за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 – адвоката Дубка  Сергія Миколайовича на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Шалоти К.В. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року представник Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради - Дубравська О.І. звернулась з даним позовом мотивуючи його тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Позивач забезпечує вказане житло послугами з централізованого опалення, постачання теплової енергії. Разом з тим, відповідач, що є власником квартири, надані послуги з централізованого опалення та теплопостачання своєчасно не сплачував, внаслідок чого у період з 01.04.2018 по 01.07.2023 утворилася заборгованість у розмірі 45 301,15 грн, що підлягає стягненню у судовому порядку.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27 травня 2024 року позов КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованість за надані послуги централізованого опалення за період з 12.07.2018 по 01.07.2023 у розмірі 44 813 грн 50 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 655 грн 11 коп.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 – адвокат Дубок С.М. подав апеляційну скаргу у якій просить застосувати наслідки пропущення строку позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості, що утворилася за період з 01.04.2018 по 10.03.2020 включно. Скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що оскільки заборгованість за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати до кожного місячного платежу. Постановою Кабінетів Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 від 11.03.2020 року за №211 було введено карантин. Пунктом 12 Перехідних положень ЦК України, передбачено, що під час дії карантину, строки визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до п.19 Перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за №64/2022, перебіг позовної давності, визначений цим кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, з урахуванням наведених вище пунктів перехідних положень ЦК України, строк позовної давності сплив для пред`явлення вимоги до стягнення заборгованості за комунальними платежами за період з 01.04.2018 до 10 березня 2020 року включно. Вказує, що з 28.10.2017 року у квартирі АДРЕСА_1 ніхто не проживає. З цього часу у квартирі відсутні радіатори центрального опалення, а транзитні стояки, що проходять через квартиру ізольовані теплоізоляційними матеріалами. Тобто, споживання теплової енергії квартирою АДРЕСА_2 фактично не здійснюється з 28.10.2017 року. Про вказану ситуацію, позивача неодноразово повідомлялося, шляхом надсилання актів перевірки стану централізованого опалення від 25.10.2018, 15.10.2019. Крім того, 15.10.2019 направлялася заява з проханням не нараховувати оплату за централізоване опалення. Крім того, відповідач не був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, копію позовної заяви та ухвалу про відкриття провадження відповідач, як того вимагає ЦПК України не отримував.
04 лютого 2025 року на адресу Житомирського апеляційного суду надійшли пояснення КП «Житомиртеплокомуненерго» у яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Корольовського районного суду м. Житомира залишити без змін. Вказує, що відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, i передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творю діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Відповідно до ст. 6 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконав комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням е правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) a6o утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання йо обов`язку. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки встановлені відповідними договорами. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №333516188 від 25.05.2023 дана квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_1 - належить 1/1 частини квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину. Із виписки по особовому рахунку вбачається, що з 01 квітня 2018 року по 01 липня 2023 року відповідач не в повному обсязі сплачують за надані послуги, порушуючи тим самим п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» та абзац 6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання». Внаслідок порушення відповідачем свого обов`язку щодо оплати наданих послуг за вказаний період в нього утворилась заборгованість в розмірі 45 301,15 грн, що підтверджується розрахунком нарахувань по особовому рахунку. Так згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права a6o інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України). Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами i доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до травня 2020 року на всій території України карантин, строк дії якого неодноразово продовжувався та на час ухвалені рішення у справі карантин в Україні продовжено до 30.06.2023 року. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України спрямовані на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодекс продовжуються на строк дії такого карантине». Також, Указом Президента України N•.64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який востаннє продовжено Указом Президента України №740/2024 від 28.10.2024 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб. Враховуючи вищевикладене KП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради своєчасно надав споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров`я та які не спричинили шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства та «Правил надання послу г з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води i водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630 та «Правил надання послуг з постачання теплової енергії», затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 за №830. Отже стягнення боргу за послуги із централізованого опалення та постачання теплової енергії за період з 01 квітня 2018 року по 01 липня 2023 року на загальну суму 45 301,15 грн підлягають до стягнення та задоволення позовних вимог в зазначених часових межах. 
13 лютого 2025 року на адресу Житомирського апеляційного суду надійшов відзив КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.05.2024 залишити без змін. Вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, повно та всебічно досліджено обставини справи. Зазначає, що позивач неодноразово повідомляв відповідача про наявність заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії та необхідність її погашення. Разом з тим, відповідач жодного разу не поцікавився про наявність заборгованості по особовому рахунку та щодо її погашення. Зазначає, що відповідно до матеріалів справи , відповідачем не надано рішення-дозвіл органу місцевого самоврядування та затвердженого комісією акта про відключення квартири від мережі централізованого опалення, тобто процедуру не дотримано, а тому вважати квартиру відключеною є передчасно. Із поданих відповідачем документів, на даний час квартира самовільно відключеною від теплопостачання. Щодо строку позовної давності , то Законом України 30.03.2020 за №540-ІХ « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19, строки, визначені ст. 257,258,362,559,681,728,786,1293 ЦК України продовжуються на строк дії карантину. Також, указом Президента України від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан, у період дії якого, строки визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 ЦК України продовжуються на строк його дії.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Вбачається з матеріалів справи, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.07.2018, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського округу Малярчук Т.І., зареєстрованим в реєстрі за №1187, ОСОБА_1 успадкував за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 квартиру АДРЕСА_1 .
12 липня 2018 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 , згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №333516188 від 25.05.2023.
Відповідно до розрахунку КП "Житомиртеплокомуненерго" вбачається, що за оплату послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_3 наявна заборгованість за період з 01.04.2018 по 01.07.2023 та становить 45301,15 гривень.
Задовольняючи  частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що  новий власник квартири ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку із своєчасної та повної оплати наданих позивачем послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії за період з 12.07.2018 по 01.07.2023, позовні вимоги є обґрунтованими в частині стягнення з відповідача заборгованості за вказаний період у розмірі 44 813,50 грн (45 301,15 грн (станом на 01.07.2023) – 487,65 грн (станом на 01.07.2018).
Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, колегія суддів враховує наступне.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до п.5 частини ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно з п.п.1 та 2 частини першої ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком та постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення.
Відповідно до пункту 1 частини першої ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Положення п. 5 частини другої ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлений обов`язок споживача оплатити надані послуги. 
Відповідно до правового висновку, відображеного у постанові Великої Палати Верховного Суду в справі №751/3840/15-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15.
Положеннями ст.526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Встановивши, що новий власник квартири ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку із своєчасної та повної оплати наданих позивачем послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії за період з 12.07.2018 по 01.07.2023, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими в частині стягнення з відповідача заборгованості за період з 12.07.2018 по 01.07.2023 у розмірі 44 813,50 грн. (45 301,15 грн (станом на 01.07.2023) – 487,65 грн (станом на 01.07.2018).
Щодо доводів апеляційної скарги про неналежне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Складовою частиною визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
У рішеннях ЄСПЛ від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України», від 03 жовтня 2017 року у справі «Віктор Назаренко проти України» зазначено, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частини перша, друга та п`ята статті 12 ЦПК України).
Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).
Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).
Особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб (стаття 43 ЦПК України).
Відповідно до статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Частиною 11 ст. 128 ЦПК України передбачено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Встановлено, що ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 28.09.2023 відкрито провадження у справі. Здійснено повідомлення відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (https://kl.zt.court.gov.ua), а також шляхом направлення копії позовної заяви з додатками та копії ухвали про відкриття провадження у справі на адресу останнього відомого місця проживання відповідача.
Згідно відомостей обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області ОСОБА_1 станом на 21.09.2023 зареєстрованим / знятим з реєстрації не значиться. 
16 жовтня 2023 року Корольовським районним судом м. Житомира оголошено про виклик ОСОБА_1 на сайті Судова влада України.
24 жовтня 2023 року ОСОБА_1 було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву за адресою: АДРЕСА_3 .
30 листопада 2023 року рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення разом із пакетом документів повернулося на адресу суду першої інстанції із відмітною «за закінченням терміну зберігання».
27 грудня 2023 року ОСОБА_1 було направлено повторно копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву за адресою: АДРЕСА_3 .
31 січня 2024 року рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із пакетом документів повернулося на адресу суду першої інстанції із відмітною «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру від 25.02.2024 за №462545 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
29 лютого 2024 року Корольовським районним судом м. Житомира ОСОБА_1 було направлено рекомендоване повідомлення за адресою реєстрації : АДРЕСА_4 .
25 березня 2024 вказане рекомендоване повідомлення повернулося з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Окремою ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 27.03.2024 постановлено звернути увагу Акціонерного товариства "Укрпошта" та Відділення поштового зв`язку Соснівка Львівської дирекції - 80193 на необхідність усунення зазначених в окремій ухвалі виявлених судом недоліків в діяльності останнього та запобігання їх повторенню у майбутньому, а саме у разі повернення рекомендованого листа направленого судом, мають зазначатись причини невручення, а не причини повернення такого рекомендованого листа. Враховуючи недотримання працівниками АТ «Укрпошта» (Соснівка Львівської дирекція - 80193) процедури вручення судових повідомлень направлених рекомендованим листом №0600251849070 із відміткою "Судова повістка" у справі №296/754/24, зокрема, не зазначення відмітки про причини її невручення відповідно до частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, що перешкоджає розгляду справи у розумні строки, спричиняє витрати на повторне направлення поштових відправлень, суд вважає за необхідне постановити у даній справі окрему ухвалу, з метою усунення недоліки в діяльності АТ "Укрпошта".
03 квітня 2024 року судом першої інстанції направлено ОСОБА_1 за адресою реєстрації: АДРЕСА_4 копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви. 
24 квітня 2024 року рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося до суду першої інстанції із відмітною Укрпошти »адресат відсутній за вказаною адресою».
У даній справі колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції виконав своє зобов`язання стосовно дотримання закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу рівності сторін.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи.
Посилання апелянта на те, що нарахування заборгованості за період з 01.04.2018 року по 10.03.2020 року виходить за межі загального строку позовної давності колегією суддів не приймаються з огляду на таке.
Відповідно до ст. 257, п. 4 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісячно, якщо договором не встановлено інший строк.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом 24 серпня 2023 року. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» 540-IX від 30 березня 2020 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний Закон набрав законної сили з 02 квітня 2020 року.
Встановлений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2»в Україні карантин діяв з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року.
Таким чином, строк позовної давності було продовжено на весь період дії карантину.
Крім того, відповідно до п.19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
У зв`язку з викладеним, починаючи з дня набрання чинності Законом України від 30.03.2020 № 540-IX, тобто з 02.04.2020 року, діє положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину, а тому позивачем не допущено пропуску строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог за період з 01.04.2018 року по 10.03.2020 року.
Тому доводи апелянта про пропуск строку позовної давності є безпідставними, а рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованість за період з 12.07.2018 року по 01.07.2023 року, відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач безпідставно проводить нарахування заборгованості за постачання теплової енергії, оскільки у квартирі відсутні радіатори центрального опалення, а транзитні стояки, що проходять через квартиру ізольовані теплоізоляційними матеріалами, колегія суддів відхиляє з наступних підстав. 
Відповідно до пунктів 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил).
Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові. При позитивному рішенні комісії, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.
Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 вищезгаданого Порядку, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконав вимог Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживача від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, до вчинення дій щодо відключення, колегія суддів дійшла висновку, що від`єднання спірної квартири від мережі централізованого опалення здійснено самовільно, без дотримання вимог щодо складання та затвердження уповноваженим органом акта про відключення квартири від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання, закріплених у пунктах 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання.
Відповідно до статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Отже, оскільки відповідач ОСОБА_1 самовільно відключив квартиру від мережі централізованого опалення та не вирішив у передбаченому чинним законодавством порядку питання про надання дозволів на таке відключення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача наявної заборгованості.
Аналогічні правові позиції відображено в постановах Верховного Суду 03 жовтня 2018 року в справі №344/7206/16-ц, від 07 червня 2018 року в справі № 683/1920/17, від 23 травня 2018 року в справі № 552/1527/16-ц та постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, від 11 листопада 2015 року в справі №6-1706цс15.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог є законними і обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.
Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 – адвоката Дубка  Сергія Миколайовича залишити без задоволення.
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді