УХВАЛА
 
19 березня 2025 року
м. Київ
 
справа № 604/774/24
провадження № 61-3400ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу Фермерського господарства «Золотий жайвір» на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2024 року, додаткове рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області 
від 05 грудня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду 
від 13 лютого 2025 року у справі за позовом Фермерського господарства «Золотий жайвір» до ОСОБА_1 про визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди землі та визнання договорів оренди землі поновленими, 
ВСТАНОВИВ:
У червні 2024 року Фермерське господарство «Золотий жайвір» (далі - ФГ «Золотий жайвір») звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд: 
- визнати поновленим (укладеним на новий строк) договір оренди землі № 058/25 від 28 травня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Золотий жайвір»;
- визнати поновленим (укладеним на новий строк) договір оренди землі № 086 
від 07 червня 2017 року, укладені між ОСОБА_1 та ФГ «Золотий жайвір».
 
Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2024 року у позові ФГ «Золотий жайвір» до ОСОБА_1 про визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди землі та визнання договорів оренди землі поновленими відмовлено.
 
Додатковим рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області 
від 05 грудня 2024 року заяву адвоката Бєлкіна А. Д. про ухвалення додаткового рішення задоволено.
Стягнуто з ФГ «Золотий жайвір» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
 
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року апеляційні скарги ФГ «Золотий жайвір» на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2024 року та додаткове рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року залишено без задоволення.
Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2024 року та додаткове рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року залишено без змін.
Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 30 травня 2024 року у даній справі.
17 березня 2025 року ФГ «Золотий жайвір» через підсистему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2024 року, додаткове рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 грудня 
2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року (повний текст постанови виготовлено 19 лютого 2025 року, касаційна скарга надійшла до суду 17 березня 2025 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просило суд скасувати оскаржувані судові, ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 4 844,80 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору у повному розмірі.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року 
№ 2147-VIII.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми. 
ФГ«Золотий жайвір» звернулося до суду у 2024 році та заявляло 2 позовні вимоги немайнового характеру.
Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 3 028,00 грн.
Отже, заявнику необхідно доплатити судовий збір у розмірі 4 844,80 грн:
1)     Судовий збір за подачу касаційної скарги через підсистему «Електронний суд» за 2 позовні вимоги немайнового характеру - 9 689,60 грн ((3 028,00*2)*200%)*0,8=9 689,60);
2)     Сплачено судового збору - 4 844,80 грн;
3)     Доплата судового збору - 4 844,80 грн (9 689,60-4 844,80=4 844,80).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК 
у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.
Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Згідно з частиною шостою статті 43 ЦПК України процесуальні документи 
в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до пункту 29 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), у разі подання до суду документів 
в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Згідно із частиною сьомою статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Так, касаційна скарга була сформована в системі «Електронний суд», проте доказів надсилання листом з описом вкладення учасникам справи копій цієї касаційної скарги заявник не надав.
Заявником не надано доказів направлення касаційної скарги ОСОБА_1 .
Верховний Суд не бере до уваги квитанцію № 2936231 про направлення касаційної скарги адвокату Бєлкіну А. Д., оскільки відсутні докази того, що адвокат Бєлкін А. Д. має право представляти інтереси ОСОБА_1 у Верховному Суді.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Фермерського господарства «Золотий жайвір» на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2024 року, додаткове рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області 
від 05 грудня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду 
від 13 лютого 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  Г. В. Коломієць