Справа № 134/1940/24 
Провадження № 33/801/100/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Лабай  О. В.
Доповідач: Ковальчук О. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року                                                                     м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Зянько Ніни Георгіївни, на постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

24 грудня 2024 року постановою Крижопільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з нього в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн.
30 грудня 2024 року, не погодившись з цією постановою, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Зянько Н.Г. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказала, що працівник поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис фіксації правопорушення не проводив, свідків не залучав та будь-яких доказів, нібито вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, матеріали справи не містять. При цьому, відеозапис, який проводився іншим працівником поліції, містить дані про дії саме іншого працівника поліції.
Відомості, які б свідчили про обставини складання протоколу відносно ОСОБА_1 інспектором поліції Мельником О.С., а саме складання акту огляду на стан сп`яніння, видачі направлення ОСОБА_1 на огляд в доданому до протоколу відео відсутні. Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено у відсутності ОСОБА_1 , копія протоколу останньому вручена не була, як і не було надано можливості надати пояснення і зауваження до його змісту.
На переконання скаржника, ОСОБА_1 , перебуваючи на земельній ділянці, не був учасником дорожнього руху, а тому в нього відсутній обов`язок дотримуватись Правил дорожнього руху, як і в працівників поліції, в такому випадку, відсутні повноваження здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками.
При цьому, в судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Зянько Н.Г. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи.
Частиною 6 ст. 294 КУпАП передбачено, що неявка у судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
З огляду на викладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності  ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Зянько Н.Г.
Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін з огляду на таке.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
За приписами ст. 8 КУпАП  особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та так само відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З матеріалів справи вбачається, що 27.10.2024 року о 20:03:00 в с. Гарячківка по вул. Незалежності, 6 (по присадибній ділянці) ОСОБА_1 керував т/з трактор колісний МТЗ 82 д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, тремтіння рук пальців, нечітка вимова, у встановленому законом порядку ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Це підтверджується наступними доказами.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії НІР1 № 160367 від 27.10.2024 року, у якому зафіксовано вказані вище обставини (а.с. 1).
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де вказано, що  ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (а.с. 2). 
Направленням водія на огляд до медичного закладу Крижопільська ОЛІЛ з метою виявлення стану сп`яніння від 27.10.2024 року, в якому зазначено ознаки алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 та його відмову від проходження огляду (а.с. 3).
Письмовими поясненнями ОСОБА_2 , в яких зазначено, що ОСОБА_1 , здійснюючи оранку сусідньої земельної ділянки, будучи в стані алкогольного сп`яніння, переорав стежку та межі земельних ділянок. 
Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підійшли до трактора, в якому перебували ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Поліцейський ОСОБА_4 повідомив причину їхньої присутності на присадибній ділянці та запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», або проїхати в медичний заклад, на що ОСОБА_1 агресивно відреагував та відмовився від проходження огляду. Далі поліцейський ОСОБА_4 повідомив, що у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, відносно ОСОБА_1 буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та запитав чи буде останній підписувати протокол про адміністративне правопорушення, на що ОСОБА_1 також відмовився та продовжив рух. Відеофіксацію даної події здійснював інспектор поліції Мельник О.С. (а.с. 9).
Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.9 п. п. а ПДР України).
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 розділу І Інструкції).
За змістом ч. ч. 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. 
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
За таких обставин, оскільки за змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення  ОСОБА_1   адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії НІР1 № 160367 від 27.10.2024 року, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій  ОСОБА_1  відмовився. Жодних зауважень до змісту протоколу не заявляв та не підписував його.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Таким чином, під час проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння, поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, і тільки в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103 (далі Порядок), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2).
Пунктом 3 Порядку встановлено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п.п. 6,8 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Згідно із п. 6 Розділу Х Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Таким чином, під час оформлення відмови водія від огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, і тільки в разі неможливості застосування таких засобів залучаються свідки. Метою застосування таких засобів є фіксація події і підтвердження обставин вчинення правопорушення у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я.
Під час оформлення відмови водія ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським застосовані технічні засоби відеозапису, матеріали таких додано до протоколу про адміністративне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги з приводу того, що працівник поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис фіксації правопорушення не проводив, свідків не залучав та будь-яких доказів, нібито вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, матеріали справи не містять, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки обставини, що утворюють склад інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, зафіксовані відеозаписом, який здійснювався інспектором поліції Мельником О.С., в достатньому обсязі, з якого встановлено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.
Твердження скаржника про те, що процес складання протоколу про адміністративне правопорушення на відео не був зафіксований не спростовують факту вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення. При цьому,  ОСОБА_1  не був позбавлений можливості надати у протоколі пояснення щодо незгоди з його змістом, натомість він проігнорував поліцейських та продовжив рух на транспортному засобі.
Протокол про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  в силу ст. 255 КУпАП складений уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, зафіксованими на відеозаписі.
Вказані обставини не спростовані скаржником належними та допустимими доказами, отже доводи апеляційної скарги про відсутність вини у діях ОСОБА_1 та неправомірні дії працівників поліції є необґрунтованими.
Згідно із ч. 8 ст. 121 КУпАП під транспортними засобами, зокрема, у ст. 130 КУпАП, слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби. 
Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, із змінами, передбачено, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. 
Тобто, проаналізувавши дану норму Правил, можна дійти висновку, що у випадку, коли трактор служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, то в цьому випадку він є повноправним учасником дорожнього руху і вважається транспортним засобом, а тому особа, що керує таким транспортним засобом повинна нести відповідальність за керування ним у стані алкогольного сп`яніння. 
Механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини й механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. 
Відповідно до роз`яснень Верхового Суду, викладених в постанові №278/3362/15-к від 01.03.2018 року, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. 
Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 , перебуваючи на водійському сидінні трактору колісного МТЗ 82 здійснював рух та був зупинений працівниками поліції. 
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, переконливо свідчать про те, що в даному випадку трактор використовувався як механічний транспортний засіб, а ОСОБА_1 виконував функції водія, відповідно він є повноправним учасником дорожнього руху.
При цьому, доводи скаржника про те, що  ОСОБА_1 , перебуваючи на земельній ділянці, не був учасником дорожнього руху, а тому в нього відсутній обов`язок дотримуватись Правил дорожнього руху, як і в працівників поліції, в такому випадку, відсутні повноваження здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, є невірним трактуванням скаржником норм Правил дорожнього руху. 
Із долученого відеозапису працівників поліції вбачається, як  ОСОБА_1 керує трактором по присадибній ділянці з ґрунтовим покриттям у населеному пункті.
Незважаючи на відсутність споруд (мостів, шляхопроводів, естакад, надземних і підземних пішохідних переходів) та засобів організації дорожнього руху (дорожніх знаків, дорожньої розмітки, засобів світлофорного регулювання, дорожніх огороджень, направляючих пристроїв) на присадибній земельній ділянці, вимоги Правил дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Крім того, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено, що керування транспортним засобом повинно відбуватись в окремо визначених для цього місцях.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження і не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та, на думку апеляційного суду, є спробою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.
За таких обставин, наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, отже судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП дотримано, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Зянько Ніни Георгіївни залишити без задоволення, а постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2024 року -  без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького 
апеляційного суду                                                                        О. В. Ковальчук