ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/390/25 Справа № 226/1417/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Юдіна Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 січня 2025 року                                                                м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Серженко Л.К., захисника Анищенка А.О. розглянувши апеляційну скаргу захисника Анищенка А.О. на постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2024 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 799646 від 28.05.2024, близько 08 год 40 хв., за адресою м. Мирноград, вул. Шосейна, буд. 1, 28.05.2024, водій ОСОБА_1 керував т.з. ЗАЗ 110207 д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія проводився зі згоди останнього у встановленому законодавством порядку із застосуванням газоаналізатора «Alcotest Drager 6810». Відповідно до тесту №9376 від 28.05.2024 р., результат огляду позитивний – 3.09 ‰. Від проходження огляду на стан сп`яніння у мед. закладі водій відмовився. Так, водій порушив вимоги п. 2.9.а ПДР. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
З таким судовим рішенням не погодився захисник Анищенко А.О. та оскаржив в апеляційному порядку.
У обґрунтування апеляційних вимог вказує, що постанову винесено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому суд не повністю з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Вважає, що в рамках адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутній склад адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття відповідного провадження. Вважає, що порушені вимоги законодавства України щодо проведення медичного огляду на стан сп`яніння, складання протоколу про адміністративні правопорушення. Вважає, що відсутні об`єктивні дані (докази) для підтвердження законності зупинки транспортного засобу та матеріали справи не містять доказів зупинки транспортного засобу. Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про відмову ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі. Водночас, відеозапис із боді-камери не містить фіксації відмови, свідки у даному випадку не залучались. Також вказує, що у матеріалах справи немає письмового направлення до медичного закладу, що свідчить про те, що воно не складалося, а ОСОБА_1 з ним не ознайомлювався. Вважає, що показник 3,09‰ є надто високим, що за медичними критеріями відповідає стану алкогольного отруєння. Однак відеозапис свідчить про відсутність явних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 (відсутність порушення мови, ходи тощо). Вказує, про відсутність повного відеозапису з технічних засобів під час притягнення до адміністративної відповідальності про проходженні огляду на стан сп`яніння. Вважає, що в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні належні та допустимі доказі провини останнього у вчиненні інкримінованого правопорушення. Просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження. Зазначає, що копія постанови отримана захисником в суді 27.11.2024.
Учасники по справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином. ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились. До початку судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи не надали.
Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Суд апеляційної інстанції вважає, що апелянтом не пропущено строк апеляційного оскарження, а тому клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження залишено без розгляду.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.9 ПДД України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 799646 від 28.05.2024; відео з бодікамер патрульної поліції; результатом проведення тесту Drager ОСОБА_1 , відповідно до якого результат - 3, 09‰; актом огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 ; актом прийому-передачі транспортних засобів від 28.05.2024; копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки; копією водійського посвідчення виданого на ім`я ОСОБА_1 , копією військового квитка виданого на ім`я ОСОБА_1 ; копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції також встановив, що суд першої інстанції повно дослідив усі доводи сторони захисту, заявлені під час розгляду справи, які збігаються з доводами апеляційної скарги. Суд першої інстанції надав обґрунтовані відповіді на ці доводи, виклавши чіткі причини їх неприйняття, та не встановив підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта про відсутність законної зупинки транспортного засобу оскільки матеріали справи не містять доказів зупинки транспортного засобу є безпідставними.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що згідно матеріалів справи та відеозаписів співробітник поліції повідомив ОСОБА_1 , що його було зупинено на блокпосту та виявлено у нього ознаки сп`яніння, з чим ОСОБА_1 відповідно до відеозапису погодився.
Відповідно до п. 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі, зокрема, проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.
Відповідно до п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.
Також не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги, що наявний відеозапис не можна визнати доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки він є не безперервним, є неповним та не відображає всіх обставин події.
Відеозаписи як докази отримані в порядку, визначеному законом, зокрема ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», ст.251 КУпАП, відповідно до вимог яких, доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, а їх зміст з точки зору належності та допустимості оцінюється судом, виходячи із сукупності усіх наданих доказів.
Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних у них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення і жодних сумнівів своєї достовірності у суду апеляційної інстанції не викликає.
Доводи апеляційної скарги про порушення процедури огляду водія на стан сп`яніння, є безпідставними та повністю спростовуються відеозаписами та іншими доказами по справі.
Міркування апелянта, що показник 3,09‰ є надто високим та відеозапис свідчить про відсутність явних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , відсутність порушення мови, ходи тощо, не заслуговують на увагу, оскільки право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України «Про Національну поліцію», «;Про дорожній рух»,постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
На підставі викладеного апеляційний суд зазначає, що ознаки сп`яніння встановлює поліцейський під час спілкування з водієм, та наявність таких ознак на думку поліцейського саме і є підставою для пропонування огляду на стан сп`яніння.
А вірність результатів газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.
Доводи апеляційної скарги, що відеозапис із боді-камери не містить фіксації відмови ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується письмовими матеріалами по справі. Згідно акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 з результатами згоден.
Крім того, відеозаписи підтверджують, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про те, що напередодні вживав алкоголь, і газоаналізатор покаже позитивний результат. Після проведення тесту він не заперечував отримані результати. Коли працівник поліції повідомив, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з керуванням транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 також не висловив заперечень. Крім цього, ОСОБА_1 підписав усі письмові матеріали справи й ніде не зазначив про свою незгоду з результатами огляду чи складеним протоколом про адміністративне правопорушення.
Щодо доводів про відсутність свідків, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У даному випадку участь свідків не є обов`язковою, оскільки були застосовані технічні засоби відеозапису, які наявні у матеріалах справи на носії інформації.
Доводи апелянта, що направлення на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі не складалось та ОСОБА_1 його не отримував є безпідставними.
Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року встановлений порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, з аналізу даної інструкції вбачається, що форма направлення надається водієві у разі направлення його для проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, тобто у разі проходження водієм огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або відмови від проходження, форма направлення не видається.
Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 погодився з результатом огляду, згідно яким він перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду 3.09 проміле, тому апеляційний суд не вбачає порушення поліцейськими порядку виявлення у водія стану алкогольного сп`яніння.
Доводи апелянта оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу не підтверджені доказами.
Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді районного суду відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Анищенка А.О. залишити без задоволення.
Постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2024 року, у справі про адміністративні правопорушення передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя