ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 лютого 2025 року           справа №200/5078/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року у справі № 200/5078/24 (головуючий І інстанції Зінченко О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                                В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточненого позову від 07.08.2024 року, просив:
-  визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні (за станом здоров`я) у відставку в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 20 повних календарних років служби, відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1  одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 20 календарних років служби в сумі 403220,80 грн., з урахуванням вже виплачених коштів за 5 років військової служби з дня останнього зарахування на службу в сумі 100805,20 грн.  
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року позов задоволено частково:
-  визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні (за станом здоров`я) у відставку в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні (за станом здоров`я) у відставку в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням виплачених сум та висновків суду.
Відповідач не погодився з рішення суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову.
Апелянт зазначив, що при звільненні з органів внутрішніх справ у 1998 році позивач набув право на отримання грошової допомоги, передбаченої статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі, визначеному пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (у редакцій, чинній станом на день першого звільнення з органів внутрішніх справ).
У подальшому 08.11.2018 позивач вдруге був прийнятий на військову службу в Збройних силах України яку проходив до 24.04.2024 та був звільнений у відставку, згідно з підпунктом «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 12.03.2024 №234 (виключений зі списків особового складу Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині від 24.04.2024 №115).
Враховуючи, що в розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня інформація щодо нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при попередньому звільненні з органів внутрішніх справ, відповідно до вимог частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивачу була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в Збройних Силах України, тобто за п`ять повних календарних років починаючи з 2018 по 2024 роки, оскільки при попередньому звільненні він набув право на виплату вказаної допомоги. Докази щодо неотримання позивачем одноразової грошової допомоги при його звільненні з органів внутрішніх справ в 1998 позивачем до суду не надані.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.
За з витягом з послужного списку позивач проходив військову службу у Лавах Збройних Сил СРСР у період з 05.08.1982 по 06.10.1992, на підставі Положення про проходження військової служби офіцерським складом Збройних Сил СНД звільнений з військової служби у запас за статтею 59 пункту «а» (за скороченням штату) та направлений на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В період з 10.08.1993 по 05.02.1998 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ.
Згідно копії довідки з Управління МВС України в Донецькій області № 488 л/с від 29.12.2018 вислуга років позивача станом на дату звільнення з органів внутрішніх справ (05.02.1998) становила в календарному обчисленні 14 років 06 місяців 27 днів, з них служба в ОВС - 04 роки 05 місяців 26 днів, служба в ЗС - 10 років 01 місяць 01 день.
08.11.2018 року позивач вдруге прийнятий на військову службу у Збройних силах України, яку проходив до 24.04.2024 та звільнений у відставку, згідно з підпунктом «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 12.03.2024 №234 (наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині від 24.04.2024 №115 виключений зі списків особового складу).
Згідно копії рапорту від 24.04.2024 року позивач, зокрема, просив виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні за 20 календарних років служби, оскільки раніше цієї грошової допомоги не отримував.
Позивачу виплачена одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в Збройних Силах України, тобто за п`ять повних календарних років починаючи з 2018 по 2024 роки.
Позивач звернувся до відповідача зі скаргою від 24.06.2024 № М-53017/Л стосовно виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні.
Листом відповідача від 22.07.2024 року повідомлено, що підстави для внесення зміни до наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 24.04.2024 №11 в частині виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за двадцять календарних років, наразі відсутні. 
В розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня достовірна інформація щодо нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при попередньому звільненні з органів внутрішніх справ, відповідно до вимог частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивачу була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в Збройних Силах України, тобто за п`ять повних календарних років починаючи з 2018 по 2024 роки, оскільки при попередньому звільненні він набув право на виплату вказаної допомоги.
Згідно ч. 6 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
За п. 10 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби – 24 квітня 2024 року) зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським і особам рядового і начальницького складу, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.
Порядок виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби передбачено розділом XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260.
За п. 1 розділу XXXII Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно п. 7 розділу XXXII Порядку № 260 та ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Військовослужбовцям, які звільняються з військової служби відповідно до підпункту «б» пункту три частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення здійснюється відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
За п. 2 статті 15 Закону №2011-XII у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Суд враховує, що факт набуття чи ненабуття позивачем права на виплату одноразової грошової допомоги при попередньому звільненні, відповідно до частини другої статті 15 Закону N 2011-XII є ключовим при вирішенні питання зарахування/не зарахування періоду попередньої служби для розрахунку одноразової грошової допомоги у разі повторного звільнення військовослужбовця з військової служби та без встановлення якого надати оцінку правомірності вчинених відповідачем дій щодо періоду нарахування одноразової грошової допомоги позивачу неможливо.
За матеріалами справи в період з 10.08.1993 по 05.02.1998 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ.
Згідно копії довідки з Управління МВС України в Донецькій області № 488 л/с від 29.12.2018 вислуга років ОСОБА_1 станом на дату звільнення з органів внутрішніх справ (05.02.1998) становила в календарному обчисленні 14 років 06 місяців 27 днів, з них служба в ОВС - 04 роки 05 місяців 26 днів, служба в ЗС - 10 років 01 місяць 01 день.
Згідно статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на момент звільнення позивача з органів внутрішніх справ у 1998 році) військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби, членам сімей відповідних категорій військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та пенсіонерам з їх числа, які втратили годувальника, виплачується допомога в порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.
За п. 10 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (в редакції, чинній на момент звільнення позивача з органів внутрішніх справ у 1998 році) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні з військової служби або з органів внутрішніх справ виплачується грошова допомога у розмірі 5-місячного грошового забезпечення.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що вказані норми права встановлюють певні умови, за яких виникає право на виплату одноразової грошової допомоги.
Спірна допомога виплачується особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких іншим особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 2262.
За п.п. «а», «б» частини першої статті 12 Закону № 2262 (в редакції, яка діяла станом на момент звільнення позивача у 1998 році) право на пенсію за вислугою строків служби мають: особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше; особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільнені зі служби за вислугою строків служби, за віком, за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами і які на день звільнення досягли 45-річного віку, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.
Суд враховує, у 1998 році при звільненні з органів внутрішніх справ з вислугою 14 років 06 місяців 27 днів позивач не набув право на пенсію, оскільки не мав необхідної вислуги для нарахування пенсії, а тому приписи Закону № 2262 на нього не розповсюджувались.
Оскільки позивач на час його звільнення з органів внутрішніх справ не набув права на отримання вказаної разової грошової допомоги, то відповідно до частини шостої статті 9 Закону № 2262, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на її отримання під час повторного звільнення з органів внутрішніх справ із врахуванням вислуги років при попередньому звільненні.
Згідно преамбули Закону № 2262 він визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Листом Міністерства внутрішніх справ України №6993/Тр від 17 грудня 1996 року передбачено виплату вихідної допомоги особам звільненим за власним бажанням без права на пенсію, яка не є одноразовою грошовою допомогою при звільненні відповідно до статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України судом враховано правові висновки в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі 487/3880/16.
Згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд враховує, що  в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем одноразової грошової допомоги при звільненні позивача з органів внутрішніх справ в 1998.
Враховуючи той факт, що на час звільнення з органів внутрішніх справ у 1998 році позивач мав вислугу 14 років 06 місяців 27 днів, звільнявся за власним бажанням, на той час не мав права на пенсію, він не набув права на отримання грошової допомоги відповідно до статті 9 Закону № 2262, не отримав її, тому одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби в 2024 році повинна виплачуватися за період календарної служби позивача з дня його останнього зарахування на службу з урахуванням періоду попередньої служби в збройних силах та органах внутрішніх справ за кожний повний календарний рік служби.
За  4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:
- визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні (за станом здоров`я) у відставку в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні (за станом здоров`я) у відставку в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням виплачених сум та висновків суду.  
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже,  спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для скасування рішення суду.
Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                       П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року у справі № 200/5078/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 10 лютого 2025 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                            А.А. Блохін

                                                                                                   А.В. Гайдар