КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 759/19544/24
№ апеляційного провадження: 33/824/317/2025 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
14 січня 2025 року                                                                                                   м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ткача Артема Григоровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року під головуванням судді Ясельського А.М., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
У С Т А Н О В И Л А :
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з  ОСОБА_2  на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.
                                                                   
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 31 серпня 2024 року приблизно о 15 год. 28 хв., в м. Києві, по вул. І. Дзюби, керував автомобілем «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху.
 
Не погодившись з указаною постановою, 21 жовтня 2024 року адвокат Ткач А.Г. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року та закрити провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що працівники поліції не довели допустимими доказами, що в діях ОСОБА_1 наявне порушення вимог п. 2.5. ПДР України.
 
Вказує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння під впливом працівників поліції.
 
Посилається на те, що якби не дії поліцейських, ОСОБА_1 дочекався би прибуття екіпажу з приладом Драгер та пройшов огляд на стан сп`яніння. Свідомої відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не було та ОСОБА_1 дійсно мав намір пройти огляд на стан сп`яніння.
 
Вказує, що після того коли працівники поліції умовили ОСОБА_1 відмовитися від Драгеру, працівник поліції швидко наказав іншому працівнику «відмінити Драгер» та поліцейські почали складення протоколу, проте суд першої інстанції не взяв до уваги що у разі відмови від проходження огляду особи на стан сп`яніння на місці, поліцейські направляють особу до закладу охорони здоров`я. Однак працівники поліції не направили ОСОБА_3 до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, навіть не запропонували проїхати до лікаря нарколога, чим порушили ст. 266 КУпАП та Інструкцію про порядок проходження огляду на стан сп`яніння (п. 7). 
 
Звертає увагу суду на те, що працівник поліції схиляв водія до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
 
Під час апеляційного розгляду суд заслухав пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Ткача А.Г., які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її з наведених в ній підстав.
 
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов  висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду  на наступне.
 
Відповідності до ст. 7 КпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
 
Пунктом 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).
 
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
 
Під час апеляційного провадження було перевірено та встановлено наступні обставини.
 
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 120628  ОСОБА_1 , 31 серпня 2024 року приблизно о 15 год 28 хв, в м. Києві, по вул. І. Дзюби, керував автомобілем «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху (а.с. 2).
 
Визнаючи доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 120628 від 31 серпня 2024 року; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31 серпня 2024 року; відеозапис із нагрудної камери відеоспостереження інспектора патрульної поліції.
 
Між тим, районний суд таких висновків дійшов з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням процесуальних прав, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.
 
 За змістом пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Згідно частини першої статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
 
У розумінні статті 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.
 
Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.
 
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
 
За змістом статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
 
Згідно висновків Верховного Суду у справі № 216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.
 
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.
 
У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
 
Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
 
Між тим, зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова суду не відповідає.
 
Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
 
 При цьому згідно положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
 
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
 
За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли саме вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку.
 
Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.
 
З відеозапису нагрудних камер убачається, що працівники поліції пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, проте через деякий час відмінили доставку приладу «Драгер» та схиляли ОСОБА_1 до того, щоб він самостійно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
 
Так, зокрема, в матеріалах справи містяться відеозапис із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції, на якому  зафіксовано процес оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП  31 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 (а.с. 8).
     На вказаному відеозаписі зафіксовано як працівник патрульної поліції пропонує  ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у лікаря нарколога, а також пропонує відмовитися від  проходження огляду, а інший працівник поліції уточнює, що «у лікаря-нарколога буде проводитись на підставі зданих ним аналізів, які покажуть наявність алкоголю (03 хв. 31 сек.). Одразу ОСОБА_1 погодився на проходження огляду за допомогою приладу «Драгер». 
З відеозапису видно, що  працівник поліції, продовжуючи спілкування з ОСОБА_1 , зазначає, що «якщо «Драгер» покаже, у суді ви нічого не зробите… по любому суд встановить провину» (05 хв. 12 сек). У випадку відмови від проходження огляду  «там легше буде закрити»,… у випадку  якщо він задує та «покаже вище норми, він нічого не зможе зробити», «по любому суд присудить сто відсотків, якщо він задує «Драгер» (05 хв. 27 сек). На прохання працівника поліції  ОСОБА_1   робить видох повітря в сторону його обличчя й працівник поліції, киваючи головою, ствердно  констатує «Драгер» покаже». На відео зафіксовано, що після цього ОСОБА_1 повторно сказав «давайте відмову» (15 хв. 24 сек.).
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння.
 
Склад даного адміністративного правопорушення передбачає обов`язкову суб`єктивну сторону у формі прямого умислу, тобто у даному випадку суду необхідно встановлювати чи мало місце добровільне волевиявлення водія про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі або за допомогою алкотестера «Драгер».
 
Зазначені вище обставини вказують на упереджене ставлення працівників поліції до особи правопорушника та вказують на намір останніх скласти протокол за будь-яких умов, тому апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 був обмежений в своєму волевиявленні щодо оголошення працівникам поліції відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
 
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
 
Проаналізувавши зазначені обставини та наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що працівники поліції порушили процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
 
В силу ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини та інше.
 
При цьому суд звертає увагу, що працівниками поліції після роз`яснень наслідків  відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння  з допомогою приладу «Драгер» не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.
 
 Окрім цього, підлягає врахуванню і та обставина, що  судом апеляційної інстанції було прийнято рішення про виклик у суд  для надання пояснень працівників поліції, які визнали доведеним порушення ОСОБА_1 Правил Дорожнього руху та склали протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення,  проте у судове засідання указані особи не з`явилися й викладене у постанові обвинувачення не підтримали.
 
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення у якому суть викладено правопорушення не відповідає дійсним обставинам справи, є неналежним та недопустимим доказом.
 
Інші докази, які містяться в матеріалах справи, носять інформативний характер та не підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке ставиться йому у провину.
 
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
 
Зазначене дає підстави для висновку про  відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із не доведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
 
Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року неможливо визнати законною та обґрунтованою, а тому постанова суду  підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу адвоката Ткача Артема Григоровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
 
Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню скасувати та ухвалити по справі нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
 
Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                Т.А. Слюсар