УХВАЛА
 
20 січня 2025 року
м. Київ
справа № 202/14884/23
провадження № 51-5712 ск 24
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої               ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року, 
установила:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у  касаційному порядку.
Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано приписів пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 5 цієї статті.
Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, котра має узгоджуватися зі ст. 436 КПК, адже суд касаційної інстанції (далі - Суд) є судом права, а не факту. Цей суд уповноважений скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на  підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК. Усилу ст. 433 цього Кодексу Суд не досліджує доказів, не перевіряє повноти розгляду й висновків щодо фактичних обставин кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить з обставин, установлених судами попередніх інстанцій. Тому, заперечуючи законність судових рішень скаржниця має конкретно вказати, у чому полягають допущені саме істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування оспорюваних вироку й ухвали. 
Зазначеного не було враховано при зверненні до Верховного Суду.
У касаційній скарзі захисник, не погоджуючись із судовими рішеннями, просить їх скасувати й водночас змінити, перекваліфікувати вчинене діяння з ч. 7 ст. 1111 на ч. 2 ст. 1142 Кримінального кодексу України. 
Однак заявлена вимога є суперечливою, її сформульовано в розріз положенням ст. 436 КПК, адже процесуально неможливо заразом скасувати та змінити оспорювані рішення. Також за змістом скарги у ній не йдеться про погіршення становища засудженої, а тому прохання про скасування вироку й ухвали не  відповідає ст. 437 вказаного Кодексу, за якою судові рішення може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання. 
Разом із цим, наполягаючи на зміні юридичної оцінки діяння скаржниця не обґрунтовує в аспекті статей 84-87, 91, 94, 370, 374, 413 КПК з урахуванням установлених у справі фактів, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Доводів, які би свідчили про здійснення судового провадження з  істотними порушеннями норм матеріального права, котрі зумовлюють обов`язкову зміну вироку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК у скарзі не відображено. 
Наводячи зміст окремих статей Кодексів та свою версію подій, авторка скарги по суті ставить під сумнів установлені фактичні обставини кримінального провадження, що згідно зі ст. 433 вказаного Кодексу не є предметом перевірки за касаційною процедурою.
Крім того, попри те, що обвинувальний вирок переглядався в апеляційному порядку, скаржниця не зазначає у розрізі статей 404, 419 КПК аргументів на підтвердження незаконності оспорюваної ухвали й не окреслює яких конкретних доводів сторони захисту не розглянув суд апеляційної інстанції і не дав відповідей. 
Також захисником не долучено належно оформленої копії ухвали, як це передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814, або п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», що стає на заваді реалізації положень ст. 428 КПК. 
Недодержання при зверненні ст. 427 вказаного Кодексу перешкоджає відкриттю касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року залишити без руху і  встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                         ОСОБА_3