Номер провадження: 22-ц/813/2895/25 
Справа № 509/5130/24
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д.М.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.01.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого               Сегеди С.М.,
суддів:                 Комлевої О.С.,
Сєвєрової Є.С.,

розглянувши у порядку письмового  провадження,  без повідомлення  учасників справи,   апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спорт Студія 55» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 жовтня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Гандзія Д.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спорт Студія 55» про відшкодування збитків,  
                                   встановив:

03.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Спорт Студія 55» про відшкодування збитків у розмірі 4 507,09 грн., з яких: 3 168,00 грн. – борг за сплачені послуги, 237,56 грн. – штрафні санкції та 1 101,53 грн. – індекс інфляції.
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 24.11.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Кадорр-Фітнес», які згодом змінили назву на ТОВ «Спорт Студія 55», було укладено договір про надання спортивно-оздоровчих послуг.
18.02.2022 року позивачем було сплачено чергову оплату за послуги у розмірі 3 168,00 грн., тобто 100% оплати за період з 01.03.2022 року по 31.06.2022 року.
Однак, у зв`язку військовою агресією РФ проти України, з 24.02.2022 року спорт-клуб ТОВ «Кадорр-Фітнес» був зачинений за інформацією про це на офіційній сторінці клубу. На його неодноразові звернення за телефонами клубу з метою повернення його коштів, ці звернення залишилась без відповіді, як і його письмове звернення на електронну адресу відповідачів з вимогою повернення сплачених ним коштів за послуги, які не були йому надані, яке не принесло бажаних результатів, що порушує його законні права та інтереси, закріплені ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Овідіопольського районного суду м. Одеси від 08.10.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволенні.
Стягнуто з ТОВ «Спорт Студія 55» на користь ОСОБА_1 збитки у загальному розмірі 4 507,09 грн.
Стягнуто з ТОВ «Спорт Студія 55» на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.(а.с.47-51).

В апеляційній скарзі ТОВ «Спорт Студія 55» ставить питання про скасування рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08.10.2024 року, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.66-68).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість (а.с.82-83).
Згідно приписів ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
У зв`язку з цим, та у відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, а також у зв`язку з перебуванням судді Сегеди С.М. у відпустці, в період з 06.01 по 17.01.2025 року, перебуванням суддів Сегеди С.М. і Комлевої О.С. 27.01.2025 року на навчанні в НШС України, перебуванням вказаних суддів 28.01.2025 року в судових засіданнях, та перебуванням судді Комлевої О.С. 29.01.2025 року у відпустці, датою ухвалення цього судового рішення є 30.01.2025 року, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Також слід зазначити, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі від 08.11.2024 року (а.с.77), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, представники останніх отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с. 78-81).

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, та стягуючи збитки, 3% та індекс інфляції, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач прострочив виконання зобов`язання, та позивач має право на їх компенсацію (а.с.47-51).
Колегія суддів не повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За положенням ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Виконавець повинен надати послугу особисто; у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (ст. 902 ЦК України).
Відповідно ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених ЦК, іншим законом або домовленістю сторін.
Крім того відповідно до  ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі – Закон) при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.
Відповідно до ч. 1 статті 10 Закону споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що 24.11.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Кадорр-Фітнес», які згодом змінили назву на ТОВ «Спорт Студія 55», було укладено договір про надання спортивно-оздоровчих послуг (а.с.14-17, 24).

18.02.2022 року позивачем було сплачено чергову оплату за послуги у розмірі 3 168,00 грн., тобто 100% оплати за період з 01.03.2022 року по 31.06.2022 року (а.с.12).

Проте, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України з 24.02.2022 року роботу спорт-клубу «Кадорр-Фітнес» було припинено.

24.02.2023 року, 20.06.2023 року та 29.04.2024 року позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявами/вимогою про повернення коштів у розмірі 3 168,00 грн. (а.с.28-31).
Разом з тим, будь-які відповіді на зазначені заяви/вимогу відповідачем позивачу надано не було.
Також в матеріали справи не містять доказів про сплату відповідачем ОСОБА_1 збитків у розмірі 3 168,00 грн.

Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем договору з надання спортивно-оздоровчих послуг, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов в цій частині та стягнув з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 3 168,00 грн.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, з огляду на наступні обставини.

Так, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Як вбачається з п. 6.2. договору від 24.11.2020 року про надання спортивно-оздоровчих послуг, укладеного між  ОСОБА_1  та ТОВ «Кадорр-Фітнес» (ТОВ «Спорт Студія 55»), сторони несуть відповідальність за порушення умов вказаного договору.

Однак, відповідно п.п.7.2, 7.3 зазначеного договору у період існування обставин непереборної сили, у тому числі, війни, сторона, яка зазнала впливу таких обставин, звільняється від штрафних санкцій (а.с.26).
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ в Україні було запроваджено воєнний стан строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан було неодноразово продовжено і діє він то теперішнього часу.

Проте, стягуючи з відповідача на користь позивача індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми за порушення відповідачем умов вищевказаного договору, суд першої інстанції на вищевикладене уваги не звернув, та прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ТОВ «Спорт Студія 55» підлягає частковому задоволенню, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08.10.2024 року – скасуванню, з прийняттям постанови про часткове задоволення позову та стягнення з ТОВ «Спорт Студія 55» на користь ОСОБА_1 збитків у розмірі 3 168,00 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  у разі задоволення позову - на відповідача;  у разі відмови в позові - на позивача;  у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.
За подачу апеляційної скарги апелянт мав сплатити 1 816,80 грн. (1 211, 20 грн. х 150% = 1 816,80 грн.).
Проте, ТОВ «Спорт Студія 55» сплатило лише 1 454,00 грн. (а.с.73).

За таких обставин, з апелянта підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги на користь держави у розмірі 362,80 грн. (1 816,80 грн. – 1 454,00 грн. = 362,80 грн.).

Разом з тим, враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, на 29,7%, ТОВ «Спорт Студія 55» підлягає компенсуванню за рахунок державного бюджету судовий збір у розмірі 539,59 грн. (1 816,80 грн. х 29,7% = 539,59 грн.).

Таким чином, оскільки з апелянта ТОВ «Спорт Студія 55» слід стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 362,80 грн., а також враховуючи, що апелянту слід компенсувати судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 539,59 грн., то колегія суддів вважає за необхідне здійснити взаємозалік вказаних сум судового збору і компенсувати ТОВ «Спорт Студія 55» за рахунок державного бюджету судовий збір у загальному розмірі 176,79 грн. (539,59 грн. – 362,80 грн. = 176,79 грн.).
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389  ЦПК України, апеляційний суд
                                                  постановив:  

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спорт Студія 55» задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 жовтня 2024 року скасувати.
Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спорт Студія 55» про відшкодування збитків,  задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спорт Студія 55», код ЄДРПОУ: 40363915, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , збитки у розмірі 3 168,00 (три тисячі сто шістдесят вісім гривень 00 копійок).
В іншій частині позовних вимог відмовити.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Спорт Студія 55», код ЄДРПОУ: 40363915, за рахунок державного бюджету судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 176,79 (сто сімдесят шість гривень 79 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Судді Одеського апеляційного суду:                                С.М. Сегеда 

О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова