ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 р. 	Справа № 440/3623/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2024, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, м. Полтава, повний текст складено 12.08.24  по справі № 440/3623/24
за позовом                ОСОБА_1  
до               Головного управління Національної поліції в Полтавській області                       
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі за текстом – ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області Національної поліції України (далі по тексту – ГУНП в Полтавській області, відповідач), в якому просила суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо незарахування позивачу до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 27.11.2006 по 09.12.2022 у Державній установі "Центр пробації" МЮУ з врахуванням вислуги років на день звільнення у календарному обчисленні 16 років 00 місяців 13 днів, у пільговому обчисленні 21 рік 04 місяці 17 днів;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області зарахувати позивачу до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 27.11.2006 по 09.12.2022 у Державній установі "Центр пробації" МЮУ з врахуванням вислуги років на день звільнення у календарному обчисленні 16 років 00 місяців 13 днів, у пільговому обчисленні 21 рік 04 місяці 17 днів;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн;
- справу розглянути у спрощеному (письмовому провадженні), без виклику сторін.
В обґрунтування позовних вимог зазначила про протиправність дій відповідача щодо відмови зарахувати до стажу служби позивача в поліції період її роботи у Державній установі «Центр пробації» МЮУ через застосування статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі по тексту – Закон № 580-VIII), якою на думку ГУНП у Полтавській області визначено вичерпний перелік органів та установ, служба в яких зараховується до стажу служби в поліції, як таких, що не узгоджуються з положеннями частини 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року № 2713-IV (далі по тексту – Закон № 2713-IV), за змістом якої на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом № 580-VIII, а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.
З посиланням на положення Закону № 2713-IV стверджувала, що на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби на час проходження служби, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України та Закону № 580-VIII, тобто всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності, оскільки законодавцем визначено тотожними умови проходження служби персоналом органів і установ, які входять до Державної кримінально-виконавчої служби України.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі № 440/3623/24 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції України в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, Полтавська область, 36014, код ЄДРПОУ 40108630 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 до стажу в поліції період служби в Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України з 27.11.2006 по 09.12.2022.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу в Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України з 27.11.2006 по 09.12.2022.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, Полтавська область, 36014, код ЄДРПОУ 40108630) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі № 440/3623/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про залишення судом першої інстанції поза увагою того факту, що Законом № 580-VIII передбачено вичерпний перелік органів державної влади, стаж служби в яких включається до стажу служби в поліції, до яких, зокрема, органи державної кримінально-виконавчої служби України не відносяться, що в свою чергу виключає можливість зарахування стажу служби позивача в Державній установі «Центр пробації» до стажу служби в поліції.
В обґрунтування такої позиції посилався на аналогічний висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 31.03.2020 по справі № 520/2067/19 щодо вичерпності переліку складових, які включаються до стажу служби в поліції, установлених частиною 2 статті 78 Закону України «Про Національну поліцію України».
Переконував, що хибним є і посилання ОСОБА_1 на положення Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі по тексту – Закон № 2262-XII) та постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» № 393 від 17 липня 1992 року (далі по тексту – Постанова № 393), оскільки Постанова № 393 прийнята на виконання Закону № 2262-XII та підлягає застосуванню саме у випадку визначення вислуги років для призначення пенсії.
В той же час, при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби у поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати саттю. 78 Закону № 580-VIII.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю – доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України № 658/к від 30.11.2012 відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" та пункту 4 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) звільнено підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 (Д-001707), начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Полтавській області 09.12.2022. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 16 років, 00 місяців, 13 днів, у пільговому обчисленні 21 рік, 04 місяці, 17 днів.
05.05.2023 позивача прийнято на службу до Національної поліції відповідно до наказу від 05.05.2023 № 232о/с, що підтверджено відомостями трудової книжки позивача.
Позивач звернулась до Головного управління Національної поліції України в Полтавській області із заявою, у якій просила зарахувати стаж служби в Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України до стажу служби в поліції.
Листом від 11.03.2024 № К-87/115/12/02-2022 Головним управлінням Національної поліції України в Полтавській області повідомлено, що станом на 01.10.2023 стаж служби позивача в поліції становить 00 років 4 місяці 26 днів.
Не погодившись з вказаними діями відповідача, які полягають у не зарахуванні до вислуги років у поліції періоду служби в Державній установі "Центр пробації" Міністерства юстиції України, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 07.10.2020 по справі №826/16143/18 та від 20.10.2022 у справ №160/11127/20 виходив з наявності права у ОСОБА_1 на зарахування до вислуги років у поліції періоду служби в Державній установі "Центр пробації" Міністерства юстиції України, оскільки вважав, що на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України "Про державну службу"), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України "Про міліцію" та відповідні норми Закону України "Про Національну поліцію", Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.
А відтак, врахувавши тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань (діяльність позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби, статус позивача), суд дійшов висновку про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо відмови зарахувати позивачу до стажу в поліції період служби в Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України з 27.11.2006 по 09.12.2022.
З урахуванням наведеного, суд вважав, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області зарахувати позивачу до стажу служби в поліції службу в Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України з 27.11.2006 по 09.12.2022. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон № 580-VIII.
Відповідно до норм частини 1 статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Згідно з частиною 1 статті 78 Закону № 580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Так, частиною 2 статті 78 Закону № 580-VIII, передбачено, що до стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
При цьому, відповідно до приписів частин 3 статті 78 Закону № 580-VIII під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.
Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11 липня 2003 року № 1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.
При цьому, частина п`ята статті 23 Закону № 2713-IV передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.
Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV.
Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Крім того, частиною першою статті 6 Закону № 2713-IV закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 826/16143/18, у якій склалися подібні правовідносини, дійшов висновку про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.
З наведеного слідує, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, оскільки здійснювалась вона в порядку, установленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а відтак, на переконання колегії суддів, має такий же правовий статус і повинна в силу пункту 3 частини 2 статті 78 Закону № 580-VIII зараховуватись до стажу служби в поліції.
Аналогічний правовий висновок, викладено в постанові Верховного Суду від 20.10.2022 у справі № 160/11127/20.
Посилання апелянта на те, що служба в Державній кримінально-виконавчій службі України відсутня у переліку, визначеному статтею 78 Закону № 580-УІІІ, а тому не може бути зарахована при проведенні перерахунку стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, є неприйнятними, оскільки чинним на час проходження позивачем служби в служби в органах поліції та виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах кримінально-виконавчої служби, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, а відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону № № 580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 31.03.2020 у справі № 520/2067/19 враховуючи, що спірні правовідносини, які були предметом розгляду в суді касаційної інстанції у вказаній справі, не є подібними до правовідносин у цій справі та стосувалися питання врахування до календарної вислуги років часу навчання у вищому навчальному закладі до початку служби в органах поліції.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про допущення ГУНП в Полтавській області протиправної бездіяльності, яка полягає у не зарахуванні ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу в Національну поліцію України вислугу років у Державній установі «Центр пробації».
Колегія суддів наголошує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обираючи спосіб захисту порушеного права слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менш, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).
Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Враховуючи, що відповідачем протиправно не зараховано ОСОБА_1 до стажу служби в поліції період служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу в Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України з 27.11.2006 по 09.12.2022.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 по справі № 440/3623/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Я.М. Макаренко