УХВАЛА
 
20 лютого 2025 року
м. Київ
справа № 501/2138/17
провадження № 61-16516ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., 
Коротуна В. М.,
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку» про поділ майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила:
визнати за ОСОБА_6 :
право власності на 70% (7/10) машиномісця № НОМЕР_1 загальною площею 92,9 кв. м, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 271780051101), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (загальна вартість частки визначена рівною 2 100 000,00 грн.);
право власності на 70% (7/10) житлового будинку загальною площею 114,2 кв. м, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 184921051237), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (загальна вартість частки визначена рівною 2 100 000,00 грн.);
право власності на 70% (7/10) земельної ділянки площею 0,0338 га цільового призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», кадастровий номер 5123755800:02:011:0128, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 119397851237), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (загальна вартість частки визначена рівною 2 100 000,00 грн.);
визнати за ОСОБА_2 :
право власності на 30% (3/10) машиномісця № НОМЕР_1 загальною площею 92,9 кв. м, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 271780051101), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (загальна вартість частки визначена рівною 900 000,00 грн.);
право власності на 30% (3/10) житлового будинку загальною площею 114,2 кв.м, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 184921051237), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (загальна вартість частки визначена рівною 900 000,00 грн.);
право власності на 30% (3/10) земельної ділянки площею 0,0338 га цільового призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», кадастровий номер 5123755800:02:011:0128, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 119397851237), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (загальна вартість частки визначена рівною 900 000,00 грн.);
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості частки грошових коштів, сплачених за Договором про купівлі-продаж земельної ділянки від 01 березня 2015 року та Договору про повний розрахунок між сторонами від 29 березня 2016 року в розмірі 129 708,34 грн.
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 10 листопада 2020 року, з урахуванням ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 18 листопада 2020 року про виправлення описки, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року, позов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_6 право власності на частку машиномісця № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; 
на частку житлового будинку та на частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 ; 
визнано за ОСОБА_2 право власності на частку машиномісця № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; 
на частку житлового будинку та на частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 ; 
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості 1/4 частини сплачених грошових коштів за Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 01 березня 2015 року та Договору про повний розрахунок між сторонами від 29 березня 2016 року в розмірі 129 708 грн 34 коп. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
16 грудня 2024 року  ОСОБА_6 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року, повний текст якої складено 11 листопада 2024 року.
У касаційній скарзі просить скасувати частково рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року в частині розміру частки при поділі майна подружжя і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. 
Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме запропоновано заявнику надіслати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням підстав для поновлення такого строку та надати належні докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, а також сплатити судовий збір в розмірі 16 000 грн.
09 січня 2025 року заявник надіслала заяву про усунення недоліків та квитанцію про сплату судового збору. 
У заяві про усунення недоліків заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що копію повного тексту оскаржуваної постанови отримано представником заявника 14 листопада 2024 року, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.
10 січня 2025 року до Верховного Суду надійшла заявапредставника ОСОБА_2 - ОСОБА_7 , в якій заявник просить відмовити у відкритті касаційного провадження, посилаючись на те, що ОСОБА_5 пропущено строк звернення до суду з касаційною скаргою. 
Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2025 року продовжено  ОСОБА_8 строк для усунення недоліків касаційної скарги для надання доказів на підтвердження дати отримання копії постанови Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року.
12 лютого 2025 року заявником виконано вимоги ухвали Верховного Суду 
від 23 січня 2025 року, надано докази, які підтверджують, що копію повного тексту оскаржуваної постанови отримано представником заявника 
14 листопада 2024 року.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Зважаючи на викладене та те, що строк на касаційне оскарження судового рішення заявником пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 456/828/17, від 16 грудня 2019 року у справі 
№ 308/4390/18, від 01 грудня 2021 року у справі № 344/5539/17, 
від 30 листопада 2022 року у справі № 373/185/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі підлягає відкриттю.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_9 строк на касаційне оскарження рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 листопада 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року.
Відмовити у задоволенні клопотання  ОСОБА_2 , подане адвокатом Маковієм Віктором Володимировичем,про відмову у відкритті касаційного провадження. 
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та додані до неї документи, роз`яснити їх право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:	М. Є. Червинська  Є. В. Коротенко В. М. Коротун