Справа № 750/12619/24 	Головуючий у 1 інстанції Лямзіна Н. Ю. 	
Провадження № 33/4823/20/25 	  	
Категорія - ч.1 ст.184 КУпАП         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді  Салая Г.А.,
законного представника малолітнього потерпілого  - ОСОБА_1 ,
         
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Кравченка В.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 листопада 2024 року, 

                                     У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  яка перебуває в декретній відпустці, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 605 грн 60 коп судового збору.
         
Місцевим судом установлено, що 16 серпня 2024 року о 10 год 30 хв за адресою: м. Чернігів, вул. Доценка, 30 в скейт-парку, що знаходиться в «Березовому гаю» ОСОБА_2 ухилилася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній вдарив по обличчю малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,  внаслідок чого останній отримав закриту черепно-мозкову травму СГМ.
Своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду стосовно ОСОБА_2 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вважає, що місцевим судом не визначено об`єктивну сторону правопорушення та не з`ясовано, яким чином ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. На думку захисту, протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить суті адміністративного правопорушення, а сама фабула не відображає всіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, зокрема, не зазначено, які саме батьківські обов`язки вона не виконала. Вказує, що протокол не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки його було складено пізніше  24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила таке правопорушення. Вважає  висновок суду про доведеність вчинення ОСОБА_2 правопорушення передчасним. Вказує, що поліцейськими не було роз`яснено ОСОБА_2 права та обов`язки, зокрема, позбавили її права на захист шляхом отримання правової допомоги, а також склали протокол, який не містить суті адміністративного правопорушення. Також вказує на безпідставне відхилення клопотання захисту про відкладення судового засідання у зв`язку з хворобою підзахисної та зайнятість її захисника в інших судових засіданнях. Зауважує, що матеріали справи не містять жодного прямого доказу вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, а письмові пояснення по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 не мають жодного доказового значення, оскільки судом не були допитані у судовому засіданні в якості свідків.

Законний  представник малолітнього потерпілого ОСОБА_1 просив постанову суду залишити без змін.

На адресу апеляційного суду від захисника Кравченка В.В. надійшла заява про проведення судового розгляду без участі сторони апелянта.

ОСОБА_2 у засідання апеляційного суду не з`явилася, судом була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду. 
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Вказане положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи. яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
          
Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.    
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,  при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.184 КУпАП настає у разі саме ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. 
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст.12 Закону України “Про охорону дитинства” на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей являє собою бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.
Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.
Тобто ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.
Отже, апеляційний суд, дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 185852 (а.с. 3), який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у якому чітко вказано, що ОСОБА_2 ухилилася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній вдарив по обличчю малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,  внаслідок чого останній отримав закриту черепно-мозкову травму СГМ, та дійшов висновку про те, що обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення викладені у протоколі про адміністративне правопорушення чітко та коректно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Згідно даного протоколу, ОСОБА_2 власноруч його підписала, та по суті порушення додала, що “з протоколом не згодна, пояснення надам в суді”.
З наявних у матеріалах справи, а саме рапорту інспектора СЮП ВП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області А. Якутко, у неї на розгляді перебувають матеріали ЄО № 44844 від 16.08.2024 та ЄО № 44867 від 16.08.2024 за зверненням  ОСОБА_1 , який просить провести перевірку та вжити заходів до невідомого малолітнього хлопчика, який 16.08.2024 о 18:30 год на скейт-парку в “Березовому Гаю” вдарив його малолітнього сина ОСОБА_8 , через що останній отримав травму. Під час проведення перевірки установлено, що до цього правопорушення причетний малолітній ОСОБА_9 , у зв`язку з чим стосовно матері ОСОБА_2 складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Під час написання пояснення малолітній ОСОБА_3 повідомив, що дійсно того дня грався у скейт-парку в “Березовому Гаю”, приблизно о 19:30 год невідомий хлопчик (пізніше було установлено, що це малолітній ОСОБА_4 ) ходив і шукав хто в нього плюнув, через те, що м/л ОСОБА_10 знаходився поруч, хлопчик подумав, що це він у нього плюнув, в подальшому між хлопцями зав`язався конфлікт, у ході якого м/л ОСОБА_3 вдарив рукою по обличчю м/л  ОСОБА_4 (а.с. 4).
Крім того, факт скоєння правопорушення ОСОБА_2 підтверджується дослідженими в судовому засіданні протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) ОСОБА_1 від 16 серпня 2024 року (а.с.10), письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 16 серпня 2024 року (а.с. 11),  письмовими поясненнями ОСОБА_5 (а.с. 12), ОСОБА_6 від 28 серпня 2024 року (а.с. 13), письмовими поясненнями ОСОБА_11 (а.с. 14), ОСОБА_7 від 28 серпня 2024 року (а.с. 15), відеозаписом, долученим до матеріалів справи.(а.с. 20).
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення місцевим судом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_2 цього адміністративного правопорушення.
Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки сумнівів у їх достовірності чи порушень під час їх підготовки та збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують те, що вказані у протоколі обставини.
Доводи апелянта про те. що доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків у матеріалах справи немає, апеляційний суд відхиляє і вважає їх безпідставними з огляду на те, що сукупність доказів, які досліджені та перевірені апеляційним судом на предмет належності, достатності та допустимості свідчить про зворотнє.
Посилання захисту на те, що під час розгляду справи в місцевому були порушені його права доступу до правосуддя, оскільки розгляд справи здійснено без його участі та його підзахисної, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, оскільки статтею 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, участь у розгляді яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте стаття 184 КУпАП до цього переліку не входить.
Як видно з матеріалів справи, в судове засідання  ОСОБА_2 втретє не з`явилася, про час та місце слухання справи сповіщалася своєчасно та належним чином, шляхом направленням їй рекомендованих листів. Також про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку повідомлявся захисник Кравченко В.В. 15 жовтня 2024 року та 11 листопада 2024 року від захисника Кравченка В.В. надходили заяви, в яких він просив відкласти розгляд справи, в зв`язку з чим розгляд справи було відкладено двічі. 15 листопада 2024 року на електронну адресу суду надійшла чергова заява про відкладення розгляду справи, проте розгляд справи відбувся.
У такій поведінці сторони захисту апеляційний суд вбачає зловживання захисту своїми правами з метою затягування розгляду справи аж до сплину строків притягнення до адміністративної відповідальності. 
Враховуючи завдання провадження в справі про адміністративне правопорушення, правові висновки ЄСПЛ щодо пріоритету публічного інтересу над приватним, позицію законного представника потерпілого ОСОБА_1 , який просив притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, не пропустивши строки, передбачені ст. 38 КУпАП, місцевий суд обґрунтовано визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи може призвести до уникнення винуватою особою відповідальності, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.
Накладене на ОСОБА_2 адміністративне стягнення не суперечить приписам  ст. 33-35 КУпАП та даним про особу правопорушниці, визнається належним чином вмотивованим, справедливим. Тому притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності сприятиме досягненню основної мети - виховання правопорушниці у дусі додержання законів України.
Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Відтак, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 листопада 2024 року слід залишити без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,  

П О С Т А Н О В И В :

Залишити без задоволення апеляційну скаргу Кравченка В.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .
  Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності  за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення –  залишити без змін.
Постанова є остаточною й подальшому оскарженню не підлягає. 

Суддя	Г. А. Салай