22.01.25
22-ц/812/60/25
Провадження № 22-ц/812/60/25         

П О С Т А Н О В А 
іменем України

20 січня 2025 року                                                        м. Миколаїв
справа № 487/2986/23
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Тищук Н.О.,
суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О., 
розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу
ОСОБА_1 , подану його представником – адвокатом Островською Оксаною Володимирівною
на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2024 року суддею Черенковою Н.П., в приміщенні цього ж суду, (повний текст рішення складено 15 жовтня 2024 року), у цивільній справі за позовом 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,
у с т а н о в и в:
1.Описова частина
Короткий зміст вимог позовної заяви
У травні 2023 року АТ «Райффайзен Банк» звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Позивач зазначав, що 18.06.2014 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Райффайзен Банк Аваль» та підписав угоду про акцепт Публічної пропозиції/Угода. За умовами вказаної угоди відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті Банку.
21.09.2022 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» 010/30262/82/1233563, за якою банк надав позичальнику кредитні кошти - в межах поточного ліміту 50 000 грн та максимального ліміту 500 000 грн, строком на 48 місяців під 45,0 % річних. Позичальник зобов`язався належним чином виконувати умови договору та повернути банку кошти, визначені кредитним договором.
Проте, належним чином свої зобов`язання ОСОБА_1 не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 23.01.2023 року становить 80 701,15 грн та складається з: заборгованості за дозволеним овердрафтом - 58 972 грн, заборгованості за недозволеним овердрафтом - 21 729,15 грн, у тому числі простроченої заборгованості із щомісячного обов`язкового внеску у розмірі 41 577,91 грн.
02.02.2024 року до суду звернулося ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» з заявою про заміну сторони у судовому провадженні, посилаючись на укладення між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» договору про відступлення права вимоги №114/2-58 від 13.04.2023 року.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.06.2024 року заяву задоволено.
Представник відповідача - адвокат Островська О.В. проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на відсутність у ОСОБА_1 будь-яких зобов`язань перед АТ «Райффайзен Банк» відсутня у зв`язку з укладенням договору відступлення кредитного портфелю на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2024 року позов задоволено, з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» стягнуто 80 701,15 грн кредитної заборгованості та 2 684 грн судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з наданих позивачем доказів, зокрема - виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитом «Кредитна картка» № 010/30262/82/1233563 від 21.09.2021 року, за період з 21.09.2021 року по 26.01.2022 року, вбачається, що протягом цього строку позичальник активно користувався кредитними коштами та здійснював грошові операції При цьому заборгованості ОСОБА_1 не погашав, внаслідок чого утворилася заборгованість, про стягнення якої просить позивач. Будь-яких доказів, які б свідчили про погашення заборгованості чи наявність підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідач не надав.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі представник відповідача – адвокат Островська О.В., посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалите нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Узагальнені доводи апеляційної скарги
Апеляційна скарга мотивована тим, що кредитні кошти ОСОБА_1 отримував для лікування тяжко хворої дружини. Після її смерті залишився з неповнолітньою дитиною на руках, просив АТ «Райффайзен Банк» про реструктуризацію боргу, проте згоди не отримав.
Також апелянт вважає що відсутні підстави для стягнення боргу на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» з тих підстав, що ОСОБА_1 не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні.
Крім того апелянт зазначає, що ОСОБА_1 має сумніви у вірному нарахуванні заборгованості та у дотриманні процедури заміни одного кредитора іншим.
Узагальнені доводи інших учасників 
Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.
2.Мотивувальна частина
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки ціна позову у справі є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб – 80 701, 15 грн, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.
Відповідно до приписів частини тринадцятої статті 7 ЦПК України  розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи
Судом встановлено, що 18.06.2014 року між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк» було укладено угоду №PDV2-439220, за умовами якої клієнт прийняв/акцептував Публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у правилах та висловив повну та безумовну згоду з її умовами.
Положеннями п. 7 Угоди встановлено, що підписанням цієї угоди клієнт підтверджує, що він ознайомлений та згоден з Правилами, Тарифами, що є чинними на дату підписання Угоди.
21.09.2021 року ОСОБА_1 власноруч підписав Додаток до заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди №PDV2-439220 від 18.06.2014 р., заяву про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/30262/82/1233563, за умовами якої АТ «Райффайзен Банк» надав позичальнику кредитні кошти на умовах кредитного договору в межах поточного ліміту на дату початку кредитування - 50 000 грн та максимального ліміту 500 000 грн строком на 48 місяців з фіксованою процентною ставкою - 45 % річних.
Відповідно до умов п. 4. заяви, в порядку та на умовах, визначених підпунктами 2.5.1.- 2.5.4 пункту 2.5 Статті 2 Розділу 6 Правил, клієнт зобов`язаний сплачувати банку обов`язковий щомісячний платіж за користування кредитом у розмірі 5% від власної заборгованості перед банком, але не менше 30 гривень або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона менша за зазначену суму. Порядок і умови погашення іншої заборгованості за кредитом в т.ч. недозволеного овердрафту визначається пунктами 2.5.5 - 2.5.13 пункту 2.5 Статті 2 Розділу 6 Правил. Клієнт зобов`язується здійснити остаточне погашення кредиту та процентів не пізніше дати закінчення строку кредиту, а у разі його подовження в останній робочий день строку користування кредитом.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що 02.03.2022 року кредитний ліміт збільшено до 54 069 грн, а 29.04.2022 року - до 58 972 грн.
Станом на 23.01.2023 року заборгованість відповідача перед АТ «Райффайзен Банк» становила 80 701,15 грн та складається із: заборгованості за дозволеним овердрафтом - 58 972 грн, заборгованості за недозволеним овердрафтом - 21 729,15 грн, у тому числі прострочена заборгованість -41 577,91 грн.
23.01.2023 року банк направив відповідачу письмову вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, надавши можливість протягом 30 календарних днів добровільно погасити кредит в повному обсязі, що підтверджується списком групованих відправлень та чеком АТ «Укрпошта». Однак вимоги банку виконані не були, прострочена заборгованість за кредитом не сплачена.
13.04.2023 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги №114/2-58, за яким ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набула права грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Райффайзен Банк», у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 010/30262/82/1233563 від 21.09.2021 року.
Позиція апеляційного суду
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частина перша статті 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагається, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно частини першої статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до частини другої статті 642 ІІК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
У даній справі позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, його додатками, а також додатковим договором з додатками до нього, як і презумпція правомірності його не спростована.
У справі, що переглядаються, стороною позивача надано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що станом на 23.01.2023 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Райффайзен Банк» становила 80 701,15 грн, з яких заборгованість за дозволеним овердрафтом - 58 972 грн, заборгованість за недозволеним овердрафтом - 21 729,15 грн, у тому числі прострочена заборгованість - 41 577,91 грн.
Зазначений розмір заборгованості стороною відповідача не спростовано.
Крім цього, позивачем надано суду копію договору про відступлення права вимоги №114/2-58 від 13.04.2023 року, укладеного між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», за яким ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набула права грошової вимоги за кредитними договорами щодо осіб, які являлись боржниками АТ «Райффайзен Банк», у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 010/30262/82/1233563 від 21.09.2021 року.
Ні кредитний договір, ні договір відступлення права вимоги у судовому порядку не були ні розірвані, ні визнані недійсними.
Отже, в силу статті 204 ЦК України відносно них діє презумпція правомірності правочину.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність розміру заборгованості ОСОБА_1 перед кредитором, та факту переходу від АТ «Райффайзен Банк» до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» прав первісного кредитора у зобов`язанні ОСОБА_1 за кредитним договором 010/30262/82/1233563 від 21.09.2021 року.
Доводи апеляційної скарги щодо отримання кредитних коштів на лікування дружини, ні за приписами норм діючого законодавства, ні за умовами кредитного договору, не звільняють відповідача від виконання узгоджених кредитним договором зобов`язань.
Посилання апелянта на висловлення ним банку пропозицій щодо реструктуризації боргу на висновки суду не впливають, оскільки є правом, а не обов`язком банку. Втручання суду у ці правовідносини діючим законодавством не передбачено.
Також висловлені апелянтом сумніви щодо правильності нарахування заборгованості та щодо дотримання процедури заміни одного кредитора іншим жодним доказом не підтверджені.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених статтею 82 ЦПК України. 
Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно з принципом диспозитивності, встановленим статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з повним з`ясуванням обставин справи, є правильним та обґрунтованим.
За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.
Відповідно статті 357 ЦПК, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без змін відповідно до положень статті 375 ЦПК України.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану його представником – адвокатом Островською Оксаною Володимирівною, залишити без задоволення.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня  прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.
Головуючий                                        Н.О.Тищук
Судді:                                                Т.Б.Кушнірова
Н.О.Шаманська                
---------------------------------
Повну постанову складено 22 січня 2025 року