ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                
18 грудня 2024 року
м. Київ
справа № 295/7701/22
провадження № 51-4023 км 24
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                     ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                   ОСОБА_4 ,
прокурора                                        ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
захисника                                        ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 29 вересня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 20 травня 2024 року у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12022060400001120 та № 12023060400000071, за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радомишль Житомирської області, раніше судимого, востаннє вироком  Корольовського районного суду м. Житомира від 11.05.2023 за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.  
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 29 вересня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 11 травня 2023 року та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяця.
Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк відбутого покарання за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 11 травня 2023 року з розрахунку день за день.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 22.06.2022, близько 13 год 38 хв., він разом з особою, щодо якої кримінальне провадження закрито у зв`язку зі смертю, перебували у приміщенні торгівельного центру «Олді», що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Михайла Грушевського, б. 5, де у них виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи злочинний умисел, за попередньою змовою із особою, щодо якої кримінальне провадження закрито у зв`язку зі смертю, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає та їх дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, підійшли до стелажа з інструментами, де ОСОБА_7 взяв  струбцину столярну тип F 300*120 мм вартістю 402,17 грн, що належить ТОВ 
«Олді-Житомир», та заховав до правого рукава куртки, в яку була одягнена особа, щодо якої кримінальне провадження закрито у зв`язку зі смертю, після чого попрямували до виходу з магазину.
В подальшому, ОСОБА_7 спільно із вказаною особою, не маючи грошових коштів та наміру оплатити взятий товар, пройшли повз касовий прилавок та антикрадіжні рамки, попрямували до виходу із торгівельного центру «Олді», однак злочин не закінчили з причин, які не залежали від їх волі, оскільки після виходу із приміщення магазину були зупинені працівниками охорони.
Крім того, 10.01.2023, приблизно о 20 год 47 хв.,  ОСОБА_7 разом з особою, щодо якої кримінальне провадження закрито у зв`язку зі смертю, перебував у приміщенні торгівельної зали гіпермаркету «МЕТРО», що знаходиться за адресою: проспект Незалежності, б. 55-В в м. Житомир, де у них виник спільний злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану із вищевказаного магазину, що належить ТОВ «МЕТРО Кеш Енд Кері Україна».
Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_7 разом із вказаною особою, пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу таємно взяли зі стелажу даного магазину чуже майно на загальну суму 1 884,12 грн, яке заховали до поліетиленових пакетів, що мали при собі.
У подальшому, з метою доведення спільного злочинного умислу до кінця, утримуючи зазначене майно, ОСОБА_7 разом із вказаною особою, не розрахувавшись за даний товар, пройшли касову лінію та намагались покинути приміщення магазину, однак їх протиправні дії були виявлені та припиненні охоронцем вищевказаного магазину.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 20 травня 2024 року вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінено, виключено з резолютивної частини вироку посилання про застосування ч. 1 ст. 71 КК України. Постановлено вважати  ОСОБА_7  засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання призначеного судом у виді позбавлення волі на строк 
5 років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, з врахуванням вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 11.05.2023 ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.
В іншій частині вирок суду залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , просить скасувати оскаржувані судові рішення щодо ОСОБА_7 та закрити кримінальне провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. 
Свої доводи мотивує тим, що відповідно до Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої змінено розмір дрібного викрадення чужого майна з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення замаху на крадіжки 
22 червня 2022 року та 10 січня 2023 року відповідно на суми 402,17 грн та 
1 884,12 грн, кримінальне провадження підлягає закриттю, оскільки розмір викраденого майна не перевищував двох неоподатковуваних мінімумів громадян, який відповідно до п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України на 01.01.2022 становив 2 481 грн, а на 01.01.2023 - 2 684 грн.
Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6  підтримав доводи касаційної скарги.  
Прокурор вважав, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого, виправданого чи особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.
Статтею 438 КПК України передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
За частиною 1 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до Закону № 3886-IX, що набув чинності 09 серпня 2024 року, у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як слідує з висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 07 жовтня 2024 року (провадження № 51-2555 кмо24, справа № 278/1566/21), Закон № 3886?IX, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі. Разом з цим, у ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 
підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886?IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.
Згідно положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України та ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-IX) вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України у 2022 році становила 2 481 грн, а у 2023 році - 2 684 грн.
Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_7 22 червня 2022 року та 10 січня 2023 року в умовах воєнного стану вчинив закінчені замахи на таємне викрадення чужого майна (крадіжки) відповідно у ТОВ «Олді-Житомир» на суму 402,17 грн та ТОВ «МЕТРО Кеш Енд Кері Україна» на суму 1 884,12 грн.
Таким чином, вартість викраденого майна є меншою двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто вказані вище діяння не підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 434 КПК України, касаційний розгляд здійснюється згідно з правилами розгляду в суді апеляційної інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 32 вказаного Кодексу. 
Згідно ст. 440 КПК України суд касаційної інстанції встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
За приписами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Відповідно до абз. 5 ч. 7 ст. 284 КПК ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.
За статтею 479-2 КПК суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом установлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ст. 284 КПК, у порядку п. 1-2 ч. 2 цього ж положення Кодексу.
Таким чином, вирок місцевого суду та ухвала суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7  з урахуванням положень ч. 3 ст. 479-2 КПК України закриттю на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 цього Кодексу, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд 
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 29 вересня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 20 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження щодо останнього за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.             
Судді:

ОСОБА_1                               ОСОБА_2                               ОСОБА_3