Номер провадження: 33/813/415/25
Номер справи місцевого суду: 521/19381/24 
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М. 
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       03.02.2025 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах 
Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Бабчука Степана Ярославовича
розглянувши апеляційну скаргу захисника Бабчука Степана Ярославовича
на постанову судді Малиновського районного суду м.Одеси від 16 грудня 2024 року
встановив:
Постановою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 16 грудня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.
Судом першої інстанції встановлено, що 13 листопада 2024 року о 23:00 год у 
м. Одеса по вул. Балківська, 199, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 320D», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Alcotest Drager 7510 (ARMF 0280), тест огляду №940 від 14 листопада 2024 року, результат позитивний – 0.23%. Своїми діями  ОСОБА_1  порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.
В апеляційній скарзі захисник Бабчук С.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Малиновського районного суду м.Одеси від 16 грудня 2024 року та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції розглядаючи цю справу допустив неповноту під час дослідження доказів, що містяться у справі та надав їм неправильну оцінку. У справі відсутні прямі докази на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом, при цьому суд безпідставно врахував пояснення свідка ОСОБА_2 , оскільки його пояснення не підтверджують факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 в момент вчинення правопорушення, оскільки свідок не бачив як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, момент руху автомобіля та зупинки транспортного засобу. Свідок ОСОБА_2 не підтвердив беззаперечно, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а лише зазначив, що бачив його поруч з автомобілем. Відеозаписи, надані правоохоронцями не зафіксували момент керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Суд не врахував, що поліцейські не зупиняли транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , як і не надав оцінки тому, що з моменту виявлення транспортного засобу до моменту проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння пройшов тривалий час. Крім цього, суд не дослідив альтернативну версію подій, надану ОСОБА_1 , а також не викликав у судове засідання в якості свідка його дружину ОСОБА_1 . 
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Бабчук С.Я. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги. 
Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника Бабчука С.Я. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисником не оспорюється та обставина, що на вимогу поліцейського Котец Р.Л. погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, алкотестеру "Драгер", та відмовився під проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я, а також те, що складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не перевіряються. 
Як на підставу для задоволення вимог апеляційної скарги захисник посилається на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , і безпідставне урахування судом першої інстанції пояснень свідка ОСОБА_2 , тривалість проміжку часу, який минув між виявленням правоохоронцями транспортного засобу і проходженням ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: "будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі" (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі "О`Галлоранта Франціс проти Сполученого Королівства" ("O'Halloranand Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).
Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У відповідності до приписів ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. (ч. 3 ст. 266 КУпАП).
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).
Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі - Інструкція).
За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (пункт 1 розділу II Інструкції).
Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 3 розділу II Інструкції).
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу II Інструкції).
Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 10 розділу II Інструкції).
Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі - Порядок).
Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 4 Порядку).
Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (пункт 5 Порядку).
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6 Порядку)
Наведені вище вимоги правоохоронцями дотримані.
Поняття доказів та джерела їх отримання, визначеніст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, відеозапис, інші документи.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №173151 від 14 листопада 2024 року, правоохоронцями зафіксовано,що: «13 листопада 2024 року о 23:00 год, м. Одеса, вул. Балківська, 199, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «БМВ» державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, освідування проводилося за місцем оформлення адміністративних матеріалів за згоди водія за допомогою газоаналізатору алкотест «Драгер» 7510 ARMF, тест 940, результат 0,23 проміле. Велась відеофіксація на ПВР 476414 та 471951, чим порушив п.2.9 а ПДР – керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП».
У графі протоколу «свідчи чи потерпілі» поліцейським внесено відомості про ОСОБА_2 .
Зазначено, що поліцейськими використовувалися такі технічні засоби відеозапису: ПВР 470414 та 471951.
До протоколу додано акт огляду на стан сп`яніння, пояснення свідка, інші матеріали справи. 
Вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення без зауважень підписаний ОСОБА_1 , як особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 без будь-яких зауважень засвідчив власним підписом і відомості, які зафіксовані та відображені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто погодився з тим, що він як особа, яка керувала транспортним засобом на вимогу поліцейського на місці зупинки транспортного засобу, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, яким установлено в його крові 0,23 проміле, при максимально допустимій нормі 0,2 проміле.
З відеозапису, долученого поліцейськими до матеріалів справи, убачається, що на проїжджій частині дорожнього руху, правоохоронцями було виявлено транспортний засіб, яким мав механічні пошкодження, характерні для ДТП, при цьому водієм цього автомобіля не було встановлено знак аварійної зупинки, на місці події водій чи б то пасажири цього транспортного засобу відсутні (23:37:56 – час вказаний на відеозаписі). Під час огляду місця події, до правоохоронців звернувся чоловік (свідок ОСОБА_2 ), який повідомив, що бачив, як двадцять хвилин тому, з салону автомобіля вийшов хитаючись чоловік, з оголеною головою, був одягнутий у піджак, також свідок повідомив про напрямок руху цього чоловіка, який залишив місце події (23:39:58 – час вказаний на відеозаписі). За номерним знаком автомобіля, правоохоронцями було установлено його власника – ОСОБА_3 , за місцем проживання якого також знаходився ОСОБА_1 , який підходив за описанням, як чоловік, який керував транспортним засобом, про якого повідомляв правоохоронцям свідок, а саме за характерними ознаками зовнішності та одягу, оскільки він був одягнутий у коричневий піджак та мав характерну зачіску (відсутність волосся, поголена голова) (23:52:58 – час вказаний на відеозаписі). Під час з`ясування обставин події, ОСОБА_1 заперечував факт керування ним транспортним засобом, вказуючи на те, що він вийшов із заднього місця салону автомобіля (00:01:58 – час вказаний на відеозаписі). Його дружина повідомляла правоохоронців про те, що нібито саме вона керувала автомобілем, проте поліцейський зазначив, що є свідок, який надав пояснення про те, що транспортним засобом керував саме чоловік (00:12:14 – час вказаний на відеозаписі). На вимогу поліцейського, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події, цифровий показник приладу зафіксував результат на рівні 0,23% проміле алкоголю в крові (00:15:55 – час вказаний на відеозаписі). ОСОБА_1 підтвердив, що вдома вживав пиво (00:16:21 – час вказаний на відеозаписі). На пропозицію поліцейського пройти огляд у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовився, вказавши, що потім з цим розбереться (00:25:48 – час вказаний на відеозаписі). За результатами складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 підписав цей документ, також підписав чек-роздруківку спеціального технічного засобу, який містить результати огляду, та сам акт огляду. Надаючи правоохоронцям пояснення в усній та письмовій формі свідок ОСОБА_2 зазначив про те, що проїжджаючи неподалік місця події, він почув звук удару, під`їхавши ближче побачив, що стоїть автомобіль «БМВ», із автомобіля вийшов лисий чоловік, одягнутий у коричневий піджак, який за характером руху мав ознаки сп`яніння, оскільки мав нестійку ходу (01:05:14 – 01:16:15 – час вказаний на відеозаписі).
Надаючи пояснення правоохоронцям у письмовій формі, свідок ОСОБА_2 повідомив поліцейських про те, що він проїжджав на велосипеді по вул. Балківська в бік Миколаєва, став свідком ДТП, оскільки були відсутні ознаки несправності автомобіля, то подумав, що водій транспортного засобу був нетверезий. Бачив водія, котрий був одягнутий у піджак коричневого кольору, середнього віку з оголеною головою, мав нестійку ходу, йшов з товаришем з місця ДТП. Побачивши працівників поліції, свідок за власним бажанням повідомив про ці обставини. 
Отже, пояснення надані свідком, як в усній, так і письмовій формі, узгоджуються між собою. Як убачається з відеозапису, зовнішність чоловіка, його характерні прикмети та одяг ОСОБА_1 , відповідають опису чоловіка, зі слів свідка та на якого він вказав, як на особу, яка керувала транспортним засобом. 
Тому факт керування ОСОБА_1 вказаним вище транспортним засобом 13 листопада 2024 року у місці, час і за обставин встановлених та зафіксованих поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджується вказаними вище поясненнями свідка ОСОБА_2 , який повідомив правоохоронцям, зокрема прикмети водія вказаного вище транспортного засобу, які відповідають зовнішності ОСОБА_1 .
Вказані вище пояснення свідка, надані ним як в усній, так і письмовій формі є послідовними, надані без будь-якого примусу, узгоджуються як між собою, так і з іншими джерелами доказів (відеозаписом), обставин ставити їх під сумнів, апеляційний суд не вбачає.
З цих підстав, апеляційний суд відхиляє доводи захисника щодо безпідставного врахування судом першої інстанції пояснень, наданих свідком, оскільки ОСОБА_2 прямо вказав на чоловіка, як на водія транспортного засобу, який був одягнутий та мав характерну зовнішність, яка відповідала тому, як виглядав ОСОБА_1 .
Також апеляційний суд враховує, що під час розгляду справи місцевим судом, 
ОСОБА_1 не заперечував факт його перебування за кермом вказаного вище автомобілю 13 листопада 2024 року у місці і час зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, обґрунтовуючи це тим, що він намагався завести двигун автомобіля з метою його переміщення, однак двигун не завівся, тому транспортним засобом він не керував. 
Наведене вище підтверджує пояснення свідка ОСОБА_2 , про те, що за кермом транспортного засобу він бачив саме чоловіка, яким згодом виявися ОСОБА_1 , а не будь-яку іншу особу, зокрема жінку. 
Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Апеляційний суд зауважує, що пояснення надані ОСОБА_1 на місці події та під час розгляду цієї справи судом першої інстанції не узгоджуються між собою, є суперечливими, що викликає сумнів у їх достовірності, оскільки на місці події правоохоронцям 
 ОСОБА_1 повідомив про те, що нібито він виходив із заднього пасажирського місця салону автомобіля, а у судовому засіданні надав пояснення про те, що він все ж таки знаходився в салоні транспортного засобу саме на місці водія. 
За клопотанням захисника, під час апеляційного перегляду справи, судом допитано в якості свідка ОСОБА_4 , яка є дружиною ОСОБА_1 , яка пояснила, що саме вона близько 23 години керувала вказаним вище транспортним засобом до моменту коли сталася ДТП, при цьому свідок не змогла згадати місяць та дату цієї події, вказавши, що така відбулась, мабуть, у грудні 2024 року. Про факт керування саме нею автомобілем який потрапив у ДТП вона повідомляла правоохоронців, що було проігноровано останніми. Зі скаргами на такі дії працівників поліції вона не зверталася.
Апеляційний суд критично оцінює надані ОСОБА_4 пояснення, оскільки такі суперечать встановленим у справі обставинам, і спростовуються, зокрема поясненнями свідка ОСОБА_2 , який повідомив, що водієм вказаного вище автомобіля 13 листопада 2024 року був саме чоловік, при цьому під час розгляду справи судом першої інстанції факт знаходження в салоні транспортного засобу на місці події ОСОБА_1 не заперечував. Також суд зважає на те, що надані свідком ОСОБА_4 пояснення є неточними, оскільки остання не змогла згадати дату і місяць події, про яку вона повідомила суд, а зазначення про те, що така мала місце у грудні 2024 року, суперечать фактичним обставинам справи.
Крім того, свідок ОСОБА_4 є дружиною ОСОБА_1 , тому надані нею пояснення суд оцінює як сприяння для уникнення ОСОБА_1 негативних правових наслідків, обумовлених притягненням його до адміністративної відповідальності. 
З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п.9 розділу II Інструкції).
Доводи захисника про те, що з моменту виявлення транспортного засобу до моменту проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння пройшов тривалий час, апеляційний суд відхиляє, оскільки як убачається з відеозапису, транспортний засіб правоохоронцями було виявлено о 23:37:56 год, результати огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу отримано о 00:15:36 год. Таким чином інтервал проміжку часу між вказаними вище подіями не перевищує 30 хвилин, що відповідає вимогам п.9 розділу II Інструкції.
Іншими доводами апеляційну скаргу захисник не обґрунтовує.
       Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.
       За таких обставин, відсутні підстави для закриття провадження у справі, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КупАП є вірним.
       Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.
       Керуючись ст. 294 КУпАП
                                                                постановив:
Апеляційну скаргу захисника Бабчука Степана Ярославовича залишити без задоволення.
Постанову судді Малиновського районного суду м.Одеси від 16 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

               Суддя                                                                                        Ю.П. Лозко