ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2025 р. 	Справа № 520/20729/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Макаренко Я.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 (суддя Бідонько А.В.; м. Харків) по справі № 520/20729/24
за позовом   ОСОБА_1     
до  Головного управління Пенсійного фонду  України в Харківській області                       
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі також - відповідач, ГУПФУ в Харківській області) в якому просила суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зупинення нарахування та виплати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсії з 01.06.2023 р.
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області поновити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , нарахування та виплату пенсії з 01.06.2023 року, виплатити заборгованість з пенсії.
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у межах суми стягнення за один місяць.
В обґрунтування позову позивачем вказано, що ОСОБА_1 є громадянкою України, пенсіонеркою та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як одержувач пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також позивач є внутрішньо переміщеною особою. Починаючи з 1 червня 2023 р., відповідачем було припинено виплату пенсії позивачу, яка до вказаної дати виплачувалась через АТ «Ощадбанк» шляхом зарахування на платіжну карту, реквізити якої містяться в пенсійній справі позивача. На адвокатський запит б/н від 20.06.2024 відповідач листом від 27.06.2024 підтвердив, що виплата пенсії позивачу була припинена з 01.06.2024 оскільки за повідомленням банківської установи позивача було зазначено у списку осіб, передбачених п. 16 Порядку виплати пенсії та грошової допомоги через поточні рахунку в банках, затвердженого постановою КМУ від 30.08.1999 № 1596 «Про затвердження порядку виплати пенсії та грошової допомоги через поточні рахунку в банках». Позивачу було запропоновано надати нову заяву про отримання пенсії через банківську установу. У зв`язку з тим, що позивачем зазначена заява подана не була, виплату пенсії було припинено до з`ясування. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зупинення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.06.2023 р.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії з 01.06.2023 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривень 48 коп.).
Відповідач частково не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням судом норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивач зареєстрована як внутрішньо переміщена особа, отримує пенсію за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Згідно з Порядком № 1596 АТ “Ощадбанк” надав інформацію до ГУПФУ в Харківській області щодо неодержання з поточного рахунка більше як один рік або одержання пенсії ОСОБА_1 з поточного рахунку за довіреністю більше як один рік. 11.05.2023 листом № 2000-0504-8/61742 ОСОБА_1 було запропоновано звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України для подовження отримання пенсії через банківську установу. У зв`язку з тим, що нова заява не була подана до територіального органу Пенсійного фонду України, з 01.06.2023 виплата пенсії припинена до з`ясування. Питання щодо поновлення виплати пенсії може бути розглянуто, за умови звернення ОСОБА_1 з відповідною заявою та необхідними документами у спосіб, передбачений чинним законодавством до територіального органу Пенсійного фонду України.
Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених позовних вимог, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Дебальцівським МВ ГУМВС України в Донецькій області, є громадянином України.
ОСОБА_1 набула право на пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 07.11.2017 року. Перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області. Має статус внутрішньо переміщеної особи відповідно до довідки від 18.04.2017 року №6324003412.
Позивачем вказано, що вона отримувала пенсію до 01.06.2023, але з невідомих для неї причин пенсійні виплати було призупинено.
Листом відповідача № 21230-20522/Щ-02/8-2000/24 від 17.07.2024 представника позивача повідомлено про те, що постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2021 року № 33-1 внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, а саме виключено пункт 1.3 Розділу 1 вищезазначеного Порядку, яким передбачалася можливість подання заяв представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Листом головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.06.2024 №2000-0202-8/117628 позивачу було надано відповідь щодо умов поновлення виплату пенсії ОСОБА_1 . Принагідно повідомляємо, що питання щодо поновлення виплати пенсії може бути розглянуто на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, за умови звернення ОСОБА_1 з відповідною заявою та необхідними документами у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Вважаючи дії відповідача протиправними, яка полягає у зупиненні пенсійних виплат, протиправною, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Ухвалюючи рішення в частині задоволених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що припинення виплати позивачу пенсії з 01.06.2023 було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке. 
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлений обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003.
Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частиною 3 статті 4 Закону №1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерел формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.
За приписами статті 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-VI), пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.
Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.
Підстави припинення та поновлення виплати пенсії врегульовано статтею 49 Закону № 1058-IV.
Відповідно до частини 1 зазначеної статті виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Аналіз вищенаведеної норми свідчить, що виплата пенсії припиняється лише на підставі відповідного рішення територіальних органів Пенсійного фонду або суду.
При цьому, перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду України, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії лише у випадках, прямо передбачених законом.
Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, жодного рішення стосовно припинення виплати пенсії позивачу органом Пенсійного фонду відповідно до ст. 49 Закону № 1058-IV не приймалось.
Натомість, як свідчать матеріали справи, виплату пенсії ОСОБА_1 припинено відповідно до п. 16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в установах банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1998 року №1596 (далі по тексту – Порядок № 1596), у зв`язку з неподанням позивачем нової заяви про виплату пенсії через банківську установу.
Так, пунктом 16 Порядку №1596 передбачено, що якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.
У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через призначеного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.
Колегія суддів зазначає, що вказана правова норма передбачає припинення перерахування пенсії на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку, а не зупинення нарахування пенсії взагалі. 
При цьому, у випадку припинення перерахування пенсії на поточний рахунок банку, виплата пенсії проводиться через призначеного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в установленому порядку.
Як було зазначено, до суду не надано рішення органу Пенсійного фонду України про припинення виплати пенсії позивачу, яка виплачувалась на її банківський рахунок, відповідно до ст. 49 Закону № 1058-IV.
Також, відповідач не надав відомостей і відповідного документального підтвердження щодо виплати нарахованої ОСОБА_1 пенсії через певне відділення оператора поштового зв`язку відповідно до п. 16 Порядку № 1596.
Разом з тим, звертаючись до суду з цим позовом, позивач вказує, що з 01.06.2023 призначена ОСОБА_1 пенсія не нараховується та не виплачується відповідачем. Доказів на спростування тверджень позивача відповідач під час судового розгляду справи не надав та матеріали справи не містять. 
У постанові від 20 травня 2020 року у справі №815/1226/18 Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок згідно з яким пенсія за віком призначається особі один раз та виплачується державою протягом всього життя пенсіонера, крім виняткових випадків, що можуть бути встановлені законом. Водночас пенсія стає «нарахованою» в момент призначення пенсії і залишається такою («нарахованою») до її чергової зміни. В той же час якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством. Конституція України та Закон №1058-ІV гарантують всім громадянам України, за певних умов, право на матеріальне забезпечення за рахунок трудових та соціальних пенсій.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За встановлених судом обставин, колегія суддів погоджується з загальним висновком суду першої інстанції, що припинення нарахування та виплати позивачу пенсії з 01.06.2023 було здійснено ГУПФУ в Харківській області не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а отже наявні підстави для зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії з 01.06.2023.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 по справі № 520/20729/24 - залишити без змін в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	О.А. Спаскін    Я.М. Макаренко