ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 р.	Справа № 440/3785/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Ральченка І.М. ,
за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025, головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол, повний текст складено 07.01.25 по справі № 440/3785/23
          за позовом                            ОСОБА_1  
          до                           Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  
          про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ
06.01.2025 ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подано до Полтавського окружного адміністративного суду заяву про визнання протиправними дій відповідача у справі №440/3785/23, як суб`єкта владних повноважень, в порядку, встановленому статтею 382 КАС України, з одночасним застосуванням ч.5 ст.7 КАС України на підставі норм міжнародного права як джерела права, в якій останній просить:
1) розглянути заяву в порядку, встановленому статтею 382 КАС України, з одночасним застосуванням норм міжнародного права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006, частини 5 ст.7 КАС України у загальному провадженні по справі №440/6418/22;
2) визнати затримку, яка становить більш півтора року, у виплаті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області заборгованості по пенсії відповідача відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/3785/23 від 24.05.2023, надмірною з урахуванням правової позиції ЄСПЛ в Рішенні у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (п.53);
3) для забезпечення повного виконання пенсійним органом рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі №440/3785/23 від 24.05.2023 постановити ухвалу про встановлення судового контролю;
4) за наслідками розгляду звіту Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області про стан виконання рішення суду у справі №440/3785/23 та в разі підтвердження фактів, на які є посилання в заяві, розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення та постановити ухвалу про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за не виконання рішення суду у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленим судом з урахуванням вимог ч.2, 3, 4 ст.382 КАС України;
5) з урахуванням незаперечних обставин у справі №440/3785/23, які виникли після судового розгляду з вини відповідача, після 24.06.2023 у зв`язку з продовженням надмірно тривалого загального провадження, визнати зловживанням відповідача процесуальними правами, дії якого суперечать завданню адміністративного судочинства, та у зв`язку з виникненням нових обставин у справі, керуючись нормою міжнародного права, що передбачає – «Існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірно тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди (див. згадані вище рішення у справах Скордіно, пп.203-204, та Вассермана, п. 50). Суд вважає таку презумпцію особливо незаперечною у випадку надмірної затримки у виконанні державою винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов`язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий процес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу», тому є підстави у зв`язку з надмірно тривалим загальним провадженням з вини відповідача у справі №440/3785/23 забезпечити на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленим судом на підставі норм міжнародного права, а саме - Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 10.03.2011 року (п.100) та Рішення Європейського Суду з прав людини «Кечко проти України» від 08.11.2005 року (п.26), де Суд констатував, - Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (див. mutatis mutandis, рішення у справі «Бурдов проти Росії» (980_045), №59498/00, пар. 35, ECHR 2002-III), та згідно до вимог статей 17, 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 р.;
6) для забезпечення виконання рішення суду у справі №440/3785/23 відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з застосуванням практики Європейського суду з прав людини, не зважаючи на аргумент відповідача про включення доплати пенсії в реєстр заборгованості виплат через відсутність на казначейських рахунках Головного управління ПФУ в Полтавській області відповідного фінансування видатків на виконання рішення суду, зобов`язати Головне управління ПФУ в Полтавській області, як боржника, за яким є відповідальний державний орган (центральний орган виконавчої влади - Міністерство соціального політики України сумісно з Пенсійним фондом України), вжити всіх необхідних заходів для дотримання рішення суду у справі №440/3785/23 або передати його іншому компетентному державному органу, який має вплив (контроль) на чинники, які затримують чи перешкоджають повному й вчасному виконанню рішення суду, а саме безпосередньо до Пенсійного фонду України сумісно з Міністерством соціального політики України, державним органам, які між іншим контролюють та відповідають за професійну, а тому соціально-правову діяльність відповідача в питанні пенсійного страхування з урахуванням висновку у п.27 постанови Верховного Суду від 06.08.2019 по справі №160/3586/19, де суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 заяву ОСОБА_1 , подану відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявнику.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 та прийняти постанову  про передачу  заяви  від  06.01.2025 на розгляд суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на  момент  подання  позивачем  апеляційної  скарги  рішення  суду  по  справі №440/3785/23  є  не  виконаним  протягом  надмірного  часу,  а  це  означає порушення  Україною  Конвенції  про  захист  прав  людини  і  основоположних  свобод  і протоколів  до  неї,  що  вимагає  впровадження  в  українське  судочинство  та адміністративну практику європейських стандартів прав людини відповідно до статей 17, 19  Закону  України  «Про  виконання  рішень  та  застосування  практики Європейського суду з прав людини». Вказує, що обставини  справи  на  теперішній  час  свідчать  про  те,  що  застосовані  судом  норми процесуального  закону  щодо  виконання  рішення  суду  (примусове  виконавче провадження, застосування  судового  контролю  відповідно  до  статей 382, 383 КАС України), не досягли потрібного результату. Стверджує, що судом першої інстанції безпідставно зазначено, що роз`єднання вимог заяви ОСОБА_1 є неможливим, оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди можуть бути предметом розгляду лише в іншій справі, у разі подання відповідного позову. Звертає увагу, що такий  висновок  суду  помилковим  та  таким,  що  не  відповідає  нормам міжнародного  права  в  частині,  що  стосуються  ефективного  забезпечення  судового контролю  за  виконанням  рішення  суду  та  необхідного  ставлення  судів  до недобросовісних  відповідачів  (боржників),  і  зокрема  до  окремих  керівників державних  органів,  які  мають  всі  необхідні  важелі  впливу  для  вирішення  питання щодо виконання рішення суду належним чином. Наголошує, що позивач в заяві від 06.01.2025 надав вичерпну інформацію з цього питання щодо  прецедентної  практики  Європейського  суду,  яка  пов`язана  з  загальним питанням якості виконання судових рішень. 
Відповідач по справі не скористався  правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.
ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не проведення, згідно чинних з 20.12.2016 норм спеціального закону №2262-ХІІ на підставі висновків та самого Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перерахунку та виплати пенсії через порушення права власності позивача, яке визначається безпосередньо спеціальним Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», через відмову у нарахуванні та виплаті щомісячної доплати до пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14 липня 2021 року у розмірі 2000 грн, починаючи з 01.07.2021, з врахуванням перерахунків пенсії ОСОБА_1 у пенсійної справі - ФП-65778 01.03.2022, 01.03.2023, з обмеженням виплат пенсії максимальним розміром 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, що підтверджується пенсійними документами в пенсійної справі позивача та з врахуванням правових висновків та самого рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі №440/6418/22; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, статей 151-2, 152 Конституції України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Захист прав власності», здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в повному розмірі, починаючи з 01.07.2021 та з врахуванням перерахунків пенсії без обмеження їх максимального розміру 01.03.2022 року, 01.03.2023 року з урахуванням правової позиції та висновків Верховного Суду в постановах від 06.07.2022 у справі №440/4978/19, від 08.11.2022 у справі №№420/2473/22 та рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі №440/6418/22; постановити окрему ухвалу.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.05.2023, яке набрало законної сили 24.06.2023, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії з 01.07.2021 з урахуванням доплати до пенсії у розмірі 2000 грн згідно із постановою Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" від 14.07.2021 № 713 та обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром під час індексації пенсії з 01.03.2022 та з 01.03.2023. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021 з урахуванням доплати до пенсії у розмірі 2000 грн згідно із постановою Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" від 14.07.2021 №713, без обмеження максимальним розміром з 01.03.2022 та з 01.03.2023, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо постановлення окремої ухвали у справі відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).
05.12.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень в порядку встановленому статтею 383 КАС України, в якій він просив: розглянути заяву та постановити ухвалу у порядку ст.249 КАС України через порушення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, в межах своїх повноважень, ст.8 Конституції України, прав ОСОБА_1 , рішення суду відповідно до статей 52, 55 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», щодо строків виплати частини пенсії, через її затримку в часі, починаючи з 01.07.2021, з 01.03.2022 та з 01.03.2023; для забезпечення виконання рішення суду у справі №440/3785/23 відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із застосуванням практики Європейського суду з прав людини, не зважаючи на аргумент відповідача про включення доплати пенсії в реєстр заборгованості виплат через відсутність на казначейських рахунках Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відповідного фінансування видатків на виконання рішення суду, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, як боржника, за яким є відповідальний державний орган (центральний орган виконавчої влади - Міністерство соціального політики України сумісно з Пенсійним фондом України), вжити всіх необхідних заходів у найкоротший час для дотримання рішення суду у справі № 440/3785/23 або передати його іншому компетентному державному органу, який має вплив (контроль) на чинники, які затримують чи перешкоджають повному й вчасному виконанню рішення суду, а саме безпосередньо до Пенсійного фонду України сумісно з Міністерством соціального політики України, державним органам, які між іншим контролюють та відповідають за професійну, а тому соціально-правову діяльність відповідача в питанні пенсійного страхування з урахуванням висновку у п.27 постанови Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №160/3586/19, де суд уважає необґрунтованими посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань.
Окремою ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2023, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2024, заяву задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду 14.05.2023 у справі №440/3785/23 в частині зобов`язання здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021 з урахуванням доплати до пенсії у розмірі 2000 грн згідно із постановою Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" від 14.07.2021 за №713, без обмеження максимальним розміром з 01.03.2022 та з 01.03.2023, з урахуванням раніше виплачених сум. Повідомлено Пенсійний фонд України та Міністерство соціальної політики України про бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2023 у справі №440/3785/23. Надіслано окрему ухвалу Пенсійному фонду України та Міністерству соціальної політики України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області. Встановлено строк для надання відповіді на окрему ухвалу упродовж тридцяти днів з дня отримання її копії.
09.02.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_1 в порядку статті 382 КАС України, в якій він просив: для забезпечення виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі №440/3785/23 від 24.05.2023, яке не виконується належним чином Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, шляхом протиправного застосування з 01.03.2023 року, під час перерахунку та виплати пенсії, обмеженої індексації пенсії позивача розміром 1500 грн, не зважаючи на право позивача щодо підвищення пенсії з урахуванням коефіцієнта збільшення - 0,197, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 №168, розміром 19619,92 х 0,197 = 3865,12 грн, (додаток № 4) та для забезпечення виконання приписів частини третьої статті 43, 52, 55, частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, які є спеціальними у спірних правовідносинах, а тому підлягають застосуванню відповідачем, керуючись правовими висновками Верховного Суду в постанові від 25 січня 2024 року справа №300/2754/23 з предмета спору, постановити ухвалу про встановлення судового контролю у справі №440/3785/23; за наслідками розгляду звіту Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення суду у справі №440/3785/23, в разі підтвердження фактів, на які є посилання в заяві, серед іншого, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області скласти з 01.07.2021 оновлений Розрахунок на доплату пенсії за пенсійною справою №ФП65778 з донарахуванням з 01.08.2023 по 31.01.2024 заборгованості розміром - (25485,05 - 23119,92) грн х 6 міс. = 14190,78 грн, а також зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Полтавській області в разі неподання такого звіту ухвалою встановити новий строк подання звіту та постановити ухвалу про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за умисне не виконання рішення суду у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з урахуванням вимог ч.2, 3, 4 ст.382 КАС України.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №440/3785/23 задоволено. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.05.2023 у справі №440/3785/23. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати протягом дев`яноста днів з дати отримання цієї ухвали звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.05.2023 у справі №440/3785/23. Роз`яснено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
06.01.2025 ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подано до Полтавського окружного адміністративного суду заяву про визнання протиправними дій відповідача у справі №440/3785/23, як суб`єкта владних повноважень, в порядку, встановленому статтею 382 КАС України, з одночасним застосуванням ч.5 ст.7 КАС України на підставі норм міжнародного права як джерела права.
Повертаючи заяву ОСОБА_1 , подану відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача об`єднує вимоги, які не можуть бути розглянуті у порядку судового контролю за виконанням рішення у справі №440/3785/23, тобто заява подана з порушенням норм процесуального права, що виключає можливість її розгляду судом у цій справі.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо повернення заяви ОСОБА_1 , поданої відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, з наступних підстав.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.  Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з вимогами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.1 ст.372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.
Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтями 382 – 382-3 КАС України (в редакції, чинній на момент подання заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду).
За приписами ч.1 ст.382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст.382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що застосування статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Відповідно до ч.1 ст.167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.
До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Відповідно до ч.2 ст.167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що правовою підставою для застосування вказаного наслідку у вигляді повернення заяви без розгляду є одночасна сукупність наступних умов: 1) невідповідність поданої заяви вимогами, визначеним у частині першій статті 167 КАС України; 2) неможливість розгляду заяви внаслідок таких недоліків.
Отже, з аналізу вищевказаних приписів слідує, що заява підлягає поверненню заявнику без розгляду, зокрема, у випадку наявності недоліків, які не дають можливості її розглянути.
Зі змісту заяви ОСОБА_1 від 06.01.2025 про визнання протиправними дій відповідача у справі №440/3785/23, як суб`єкта владних повноважень, в порядку, встановленому статтею 382 КАС України, з одночасним застосуванням ч.5 ст.7 КАС України на підставі норм міжнародного права як джерела права, вбачається, що заявник просить суд:
1) розглянути заяву в порядку, встановленому статтею 382 КАС України, з одночасним застосуванням норм міжнародного права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006, частини 5 ст.7 КАС України у загальному провадженні по справі №440/6418/22;
2) визнати затримку, яка становить більш півтора року, у виплаті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області заборгованості по пенсії відповідача відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/3785/23 від 24.05.2023, надмірною з урахуванням правової позиції ЄСПЛ в Рішенні у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (п.53);
3) для забезпечення повного виконання пенсійним органом рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі №440/3785/23 від 24.05.2023 постановити ухвалу про встановлення судового контролю;
4) за наслідками розгляду звіту Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області про стан виконання рішення суду у справі №440/3785/23 та в разі підтвердження фактів, на які є посилання в заяві, розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення та постановити ухвалу про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за не виконання рішення суду у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленим судом з урахуванням вимог ч.2, 3, 4 ст.382 КАС України;
5) з урахуванням незаперечних обставин у справі №440/3785/23, які виникли після судового розгляду з вини відповідача, після 24.06.2023 у зв`язку з продовженням надмірно тривалого загального провадження, визнати зловживанням відповідача процесуальними правами, дії якого суперечать завданню адміністративного судочинства, та у зв`язку з виникненням нових обставин у справі, керуючись нормою міжнародного права, що передбачає – «Існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірно тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди (див. згадані вище рішення у справах Скордіно, пп.203-204, та Вассермана, п. 50). Суд вважає таку презумпцію особливо незаперечною у випадку надмірної затримки у виконанні державою винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов`язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий процес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу», тому є підстави у зв`язку з надмірно тривалим загальним провадженням з вини відповідача у справі №440/3785/23 забезпечити на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленим судом на підставі норм міжнародного права, а саме - Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 10.03.2011 року (п.100) та Рішення Європейського Суду з прав людини «Кечко проти України» від 08.11.2005 року (п.26), де Суд констатував, - Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (див. mutatis mutandis, рішення у справі «Бурдов проти Росії» (980_045), №59498/00, пар. 35, ECHR 2002-III), та згідно до вимог статей 17, 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 р.;
6) для забезпечення виконання рішення суду у справі №440/3785/23 відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з застосуванням практики Європейського суду з прав людини, не зважаючи на аргумент відповідача про включення доплати пенсії в реєстр заборгованості виплат через відсутність на казначейських рахунках Головного управління ПФУ в Полтавській області відповідного фінансування видатків на виконання рішення суду, зобов`язати Головне управління ПФУ в Полтавській області, як боржника, за яким є відповідальний державний орган (центральний орган виконавчої влади - Міністерство соціального політики України сумісно з Пенсійним фондом України), вжити всіх необхідних заходів для дотримання рішення суду у справі №440/3785/23 або передати його іншому компетентному державному органу, який має вплив (контроль) на чинники, які затримують чи перешкоджають повному й вчасному виконанню рішення суду, а саме безпосередньо до Пенсійного фонду України сумісно з Міністерством соціального політики України, державним органам, які між іншим контролюють та відповідають за професійну, а тому соціально-правову діяльність відповідача в питанні пенсійного страхування з урахуванням висновку у п.27 постанови Верховного Суду від 06.08.2019 по справі №160/3586/19, де суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань.
З матеріалів справи встановлено, що підставою для повернення заяви позивача про встановлення судового контролю слугувало те, що у поданій заяві заявник, крім іншого, просить забезпечити на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, однак, такі вимоги не можуть бути вирішені відповідно до статті 382, 382-2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Водночас, суд першої інстанції, повертаючи заяву позивача і зазначаючи про невиконання вимог ч.1 ст.167 КАС України, з метою дотримання справедливого балансу між вимогами процесуального законодавства та забезпечення права на належне виконання судового рішення, не дослідив належним чином тих обставин, яким чином вимога позивача про відшкодування моральної шкоди перешкоджає розгляду інших вимог, зокрема, про встановлення судового контролю, про розгляд питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення згідно з ч.3 ст.382-3 КАС України, про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за не виконання рішення суду, про зобов`язання відповідача вжити всіх необхідних заходів для дотримання рішення суду у справі №440/3785/23 або передачі його іншому компетентному державному органу, який має вплив (контроль) на чинники, які затримують чи перешкоджають повному й вчасному виконанню рішення суду.
Вищенаведене, на переконання колегії суддів, свідчить про формальний підхід суду першої інстанції до вирішення питання щодо розгляду заяви позивача, поданої в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.
Колегія суддів  також враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 5 грудня 2018 року (справа №11-989заі18) зазначила, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
З огляду на вищевикладене та враховуючи, що зазначення в заяві про судовий контроль вимоги про стягнення моральної шкоди, саме по собі не є недоліком, що перешкоджає суду вирішити питання про призначення до розгляду заяви, поданої в порядку ст.382 КАС України, та її розгляду по суті, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення такої заяви відповідно до ч.2 ст.167 КАС України.
При цьому, колегія суддів позбавлена можливості надання оцінки доводам позивача, викладеним в заяві про встановлення судового контролю, оскільки таку заяву суд першої інстанції не вирішив по суті, а повернув з процесуальних підстав.
За цим, доводи апеляційної скарги позивача про порушення норм процесуального права при винесенні ухвали про повернення заяви, поданої відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, приймаються колегією суддів в якості належних.
Інші доводи апеляційної скарги позивача стосуються розгляду заяви про встановлення судового контролю по суті та не впливають на висновки суду апеляційної інстанції. 
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, при прийнятті ухвали про повернення заяви про встановлення судового контролю, дійшов помилкових висновків та порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Згідно з ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу   задовольнити.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 по справі № 440/3785/23  скасувати.
Справу № 440/3785/23 направити до Полтавскього окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий    І.М. Ральченко   	
Повний текст постанови складено  03.03.2025 року