УХВАЛА
 
26 грудня 2024 року
м. Київ
справа № 211/5171/22
провадження № 51-5479 ск 24
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої               ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
перевіривши касаційну скаргу, підписану захисником ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 7 грудня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року, 
установила:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у  касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання приписів п. 4 ч. 2, частин 3-6 цієї норми процесуального права.
Відповідно до законодавчих положень у касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, адже згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм права, під час здійснення перегляду не ревізує повноти судового розгляду, висновків щодо фактичних обставин кримінального провадження і наділений повноваженнями скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу. Водночас до касаційної скарги додаються копії оспорюваних рішень, засвідчені належним чином та копії касаційної скарги з додатками в кількості, необхідній для надіслання учасникам судового провадження.
Зазначене залишено поза увагою при зверненні до Суду.
Як відображено у касаційній скарзі (перша сторінка) скаржником є ОСОБА_5 . Однак замість останньої скаргу підписано електронним підписом ОСОБА_4 , котрий її подав. Наведені розбіжності перешкоджають безспірно визначити конкретну особу учасника кримінального провадження, який оспорює судові рішення, а отже, і додержанню ст. 436 КПК при прийнятті рішення за наслідками розгляду касаційної скарги.
За змістом поданої скарги, у ній її автор, не погоджуючись із оцінкою доказів, просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Проте усупереч законодавчим приписам скаржник не наводить обґрунтування допущення місцевим судом таких порушень норм права, котрі в розумінні ст. 412 КПК із урахуванням статей 84-87, 91, 92, 94, 370, 374 цього Кодексу в їх взаємозв`язку є істотними і зумовлюють обов`язкове скасування вироку на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу.
Натомість у скарзі по суті ставляться під сумнів установлені фактичні обставини кримінального провадження, що в силу ст. 433 КПК не є предметом перевірки в  порядку касаційної процедури.
Крім того, в касаційній скарзі не викладено доводів, які би свідчили про недодержання апеляційним судом вимог статей 404, 405, 419 вказаного Кодексу.
Водночас наполягаючи на призначенні нового розгляду в суді першої інстанції, скаржник не обґрунтував своєї вимоги, зважаючи на положення ст. 407 КПК та іншу позицію сторони захисту на стадії апеляційного провадження.
Отже, у поданій скарзі не аргументовано необхідності скасування судових рішень і  призначення нового розгляду в суді першої інстанції. 
Згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі в касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Між тим, подана касаційна скарга не  містить застережень щодо цієї обставини.
Крім того, у випадку звернення захисником зі скаргою, він повинен надати оформлені копії вироку й ухвали, як це передбачено Інструкцією з діловодства в  місцевих та апеляційних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814, або п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів». Недолучення засвідчених належним чином копій судових рішень стає на заваді реалізації положень ст. 428 КПК. 
При скеруванні скарги через підсистему «Електронний кабінет» було залишено поза увагою, що її функціонування у Касаційному кримінальному суді Верховного Суду здійснюється з урахуванням вимог процесуального законодавства. Відповідно до ст. 35 КПК, у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, передбачених цим Кодексом, надати доказ надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам провадження копій наданих документів.
Частиною 6 ст. 427 КПК передбачено, що до касаційної скарги додаються її копії з  додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. Ця вимога не поширюється на  засудженого, який тримається під вартою.
Тому, якщо зі скаргою звертається захисник, він зобов`язаний надати докази надсилання відповідних копій касаційної скарги з додатками іншим учасникам провадження. Наведених законодавчих приписів не було враховано. 
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу, підписану захисником ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 7 грудня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року залишити безруху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                         ОСОБА_3