ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1586/25 Справа № 183/3938/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Майна Г. Є. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року                                                                м. Дніпро
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Максюти Ж.І.
суддів - Космачевської Т.В., Халаджи О.В.
за участю секретаря - Піменової М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом до ОСОБА_1 , в обґрунтування якого посилається на те, що 30 червня 2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею. Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені, з червня 2019 року сторони проживають окремо. Усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини позивач взяла на себе. Відповідач, в свою чергу, ухиляється від обов`язку щодо утримання дитини, він працездатний, фізично здоровий та має змогу сплачувати аліменти, а самостійно вона не може забезпечити дитині належний рівень життя.
У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи стягнення із дня пред`явлення позову до суду, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 2035 року.
Рішенням  Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про стягнення аліментів на утримання дитини– задоволені частково.
Стягнено з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 14 червня 2021 року, і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, а також судом першої інстанції порушено судом норми матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду в частині розміру стягнутих аліментів скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь позивача ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/6 частини від його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 14.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає те, що про розгляд справи йому не було відомо, оскільки із 16.03.2022 року він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .
Крім того, при розгляді справи позивач ОСОБА_2 не зазначила у позові те, що з нього вже стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини на користь ОСОБА_4 , яка в порушення ст.ст. 53,54 ЦПК України не була залучена до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, чим порушено її права.
Також, звертає увагу на те, що під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, він отримав важке поранення. Згідно довідки ВЛК має поранення тяжкого ступеню та придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, навчальних центрах тощо.
Крім того, звертає увагу на те, що за станом свого здоров`я його мати, з якою він проживає та потребує матеріальної допомоги, є непрацездатною за віком, хворіє на цукровий діабет 2 типу середньої тяжкості, дифузійний кардіосклероз, дискогенну радикулопатію, що підтверджується виписками з медичної карти хворого. Розмір її пенсії складає 4621, 67 грн.
У зв`язку з чим, коштів які він отримує після відрахувань, недостатньо для забезпечення підтримки його здоров`я, вирішення побутових потреб, виплати аліментів на дитину від попереднього шлюбу, допомоги непрацездатній матері і виплати аліментів на користь позивача в розмірі, встановленому судом.
У поясненнях на відзив ОСОБА_2 , зазначає те, що відносини із ОСОБА_1 були остаточно розірвані навесні 2024 року по причині того, що він не має бажання приймати участь у вихованні та житті дитини. Також, зазначає, що мати відповідача мешкає із донькою (сестрою відповідача), яка працює і приймає участь у забезпеченні грошової допомоги їх матері. 
Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що її слід задовольнити.
Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що 30 червня 2017 року сторони зареєстрували шлюб, про що Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 202. Указаний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 30 червня 2017 року, виданим Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, та наданим суду у засвідченій позивачем копії.
Від шлюбу сторони мають неповнолітнього доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем, що підтверджується свідоцтвом про народження та актом № 1760, складеним та підписаним від імені інспектора відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 08 червня 2021 року, відповідно, наданими суду у засвідчених позивачем копіях.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки відповідач є фізично здоровим та працездатним, ним не надано доказів наявності у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків та наявності інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів.
Однак, з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується виходячи із наступного. 
У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
За ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. А відповідно до ч. 3 вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 16 травня 2022 року по теперішній час.(а.с.49) Під час захисту Батьківщини отримав поранення тяжкого ступеню та згідно довідки ВЛК має поранення тяжкого ступеню та придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, навчальних центрах тощо.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів — задоволений та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 також стягнено аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи з 01 березня 2016 року до досягнення нею повноліття та ІНФОРМАЦІЯ_7 видано виконавчий лист. 
Однак, в порушення вимог ст.ст. 53, 54 ЦПК України ОСОБА_5 не було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, чим порушено її права та обов`язки.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження в матеріалах справи.
Відповідно до п. п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України.
Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.
Ретельно дослідивши матеріали даної справи, колегія суддів вважає за можливе позов задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини, взявши до уваги доводи апеляційної скарги. 
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених колегією суддів, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, прийнявши до уваги доводи, приведені в апеляційній скарзі в частині неналежного повідомлення, суд приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити.
Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини – задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 14 червня 2021 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: